Справа № 759/23590/21	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Бабич Н.Д.	
Провадження №  33/824/29/2022	 	 	 	      Доповідач у ІІ інстанції Дрига А.М.	

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
24 січня 2022 року                                                                                                 м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александрова Д.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м.Києва від 04 листопада 2021 року , якою 
 
ОСОБА_1 ,                     ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді, 26 вересня 2021 року о 21 годині 09 хвилин в м. Києві по вул. Г.Юри, 1 ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від                        04 листопада 2021 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що згідно відео з боді камер поліції він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння за допомогою Драгера та у лікарні, ніякого направлення на огляд в присутності 2-х свідків йому не надавалось, у постанові суду міститься недостовірна інформація та зроблені хибні висновки. 
 
Апелянт зазначає, що поліцейські його безпідставно зупинили. Звертає увагу на те, що поліцейський його не оглядав, ознак сп`яніння не виявляв та не називав. Також апелянт вказує, що він очікував інший патруль та був згоден пройти огляд на стан сп`яніння негайно після прибуття іншого патруля, про що він неодноразово повідомляв поліцейських, які його зупинили. 
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що свідки, в присутності яких він нібито відмовився від огляду, не погоджувалися з поліцейським та його висновками щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, не хотіли підтверджувати відмову, якої насправді не було. Свідки не чули, щоб він відмовлявся від огляду у лікарні, бо він від цього не відмовлявся. Також апелянт вказує, що письмові пояснення свідків не узгоджуються з відеозаписом з боді камер, тому потребують перевірки. 
   
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.
 
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав                  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №206517від 26 вересня 2021 року (а.с.1), поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння  (а.с.2), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 26 вересня 2021 року (а.с.3), постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 вересня 2021 року (а.с.4), відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога, після чого ОСОБА_1 було роз`яснено, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, за порушення п.2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
 
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у законний спосіб спростовуються вищезазначеним відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а також поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від огляду на стан сп`яніння.
 
При цьому, за клопотанням захисника до суду апеляційної інстанції була викликана свідок ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні підтвердила факт відмови                 ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим суд вважає, що доводи апелянта про те, що письмові пояснення свідків не узгоджуються з відеозаписом з боді камери поліцейського є необґрунтованими.
 
На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і пройти огляд на місці або проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, а не висувати у відповідь на їх пропозицію будь-які претензії. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги працівника поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.
 
Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейський його не оглядав, ознак сп`яніння не виявляв та не називав є безпідставними з огляду на наступне.
 
Згідно вимог п.2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
 
Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у поліцейського були підстави вважати, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння  згідно з ознаками, а саме: запах з порожнини рота, почервоніння обличчя, про що поліцейській повідомив ОСОБА_1 та у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан сп`яніння.
 
Також є неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські його безпідставно зупинили, оскільки після зупинки автомобіля поліцейський роз`яснив           ОСОБА_1 причину зупинки, а саме те, що під час руху він не користувався засобами пасивної безпеки та дитина знаходилася не в автокріслі, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
               
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він очікував інший патруль поліції та був згоден пройти огляд на стан сп`яніння тільки після прибуття іншого патруля, не мають правового значення в контексті законності  і обґрунтованості постанови суду першої інстанції та жодним чином не спростовують висновок суду про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України.
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що йому не надавалось направлення на медичний огляд спростовуються матеріалами справи, у яких наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 26 вересня 2021 року (а.с.3).
 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться сукупністю доказів, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
 
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження   ОСОБА_1   з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення   ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
 
Натомість, будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять та переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
 
Обраний суддею вид адміністративного стягнення відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
 
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
 
З урахуванням викладеного, постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1  щодо її скасування - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року  щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                         А.М. Дрига