КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/23598/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13860/2021
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И 
 
24 грудня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Колесника Костянтина Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського  районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року у складі судді Ул`яновської О.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.
 
Позов обґрунтовано тим, що згідно з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 (картковий рахунок НОМЕР_2 ) відкритому на ім`я ОСОБА_1 у АТ ПриватБанк» у лютому 2019 року позивачем помилково та безпідставно перераховано на вказаний рахунок ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 6 721 грн 61коп.
 
Вказано, що зокрема помилкове та безпідставне перерахування коштів відбувалося у наступні дати: 14.02.2019 року  на суму  3 537 грн. 69 коп. та 22.02.2019 року  у розмірі 3 183 грн. 92 
 
Маючи на меті врегулювати питання повернення безпідставно набутих грошей в позасудовому порядку позивачем 04.12.2019 року було надіслано відповідачу вимогу (з урахуванням уточнення поданого від 12.12.2019 року) про повернення безпідставно отриманих ним грошей у  розмірі 6721 грн 61 коп.
 
Проте, зазначену вимогу відповідач не виконав та взагалі залишив без відповіді, що додатково свідчить про недобросовісність його поведінки, який усвідомлює, що безпідставно привласнив гроші позивача.
 
Враховуючи зазначене позивач просила стягнути грошові кошти на загальну суму 6 721 грн. 61 коп. та понесені судові витрати.
 
Рішенням Святошинського  районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року доповнено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року у справі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 3 750 грн. У решті заяви відмовлено.
 
В апеляційній скарзі адвокат Колесник К.А. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, не повне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог та вирішити питання судових витрат.
 
Зазначено, що ухвалення судового рішення на стадії підготовчого провадження           за відсутності учасників справи було неможливим та грубо порушує положення ст. 200 ЦПК України.
 
Інші доводи апеляційної скарги щодо скарження рішення суду є ідентичні з вимогами в позовній заяві.
 
Крім того, представник позивача також оскаржує додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року про стягнення з  ОСОБА_1   3 750 грн  витрат на правничу допомогу.
 
Вказано, що  додаткове рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийнято з грубим порушенням норм процесуального права, а тому просить його скасувати.
 
Зазначено, що матеріали справи не підтверджують належне повідомлення позивача про дату та час розгляду справи, адже не містять доказів направлення судової повістки, що є окремою та самостійною підставою для скасування рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
 
Також, вказує, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення по справі щодо розподілу судових витрат з усіма доказами понесення таких витрат була подана до Святошинського районного суду м. Києва лише 14.06.2021 року без попереднього (до закінчення судових дебатів у справі) подання заяви, передбаченої ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а заявлений у відзиві на позовну заявупопередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, доказів їх понесення не містить, відсутні в матеріалах справи  і  докази, про те,  що вони будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, усно також не заявлялась, що свідчить про відсутність підстав взагалі для розподілу таких витрат.
 
Більше того, докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн. були надані до суду з порушенням п`ятиденного строку та за відсутності клопотання про поновлення такого строку.
 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Романенко Н.А. в інтересах ОСОБА_2 просила рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
 
За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
З матеріалів справи убачається, що відповідно до дублікатів квитанцій № P24A560010229A29001 від 14.02.2019 року та № Р24АР24А565073593А86573 від 22.02.2019 року ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_3 3537 грн 69 коп. та 3183 грн 92 коп. (а. с. 5, 6).
 
З інформації наданої АТ КБ "Приватбанк" встановлено, що згідно дублікату квитанції № P24A560010229A29001, код квитанції № Р24АР24А565073593А86573 від 22.02.2019 було здійснено переказ коштів з картки № НОМЕР_3 ОСОБА_1 на карту ПриватБанк через Приват24 отримувач ОСОБА_3 карта НОМЕР_4 у розмірі 3183 грн 92 коп.
 
Також згідно дубліката квитанції № ЗР24АР24А565073593А86573 код квитанції Р24АР24А560010229А29001 від 14.02.2019 було здійснено переказ коштів з картки № НОМЕР_3 ОСОБА_1 на карту ПриватБанк через Приват24 отримувач ОСОБА_4 карта НОМЕР_4 у розмірі 3537 грн 69 коп. (а. с. 140).
 
02.12.2019 ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 надіслала  вимогу про повернення грошей на загальну суму 6688 грн.., які безпідставно було перераховано на її картковий рахунок (а.с. 8-11).
 
12.12.2019 ОСОБА_1 надіслала на адресу ОСОБА_2 уточнення до вимоги щодо суми грошових коштів у розмірі 6721 грн 61 коп. (а. с. 12-14).
 
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Убачається, що від імені позивачки діє адвокат Колесник К.А. на підставі ордеру на надання правової (правничої)  допомоги від 21.09.2021 року.
 
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України);
 
Статтею 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки;
 
Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.
 
Тобто, за змістом наведених норм, уразі існування певних обмежень повноважень представника, інформація про це повинна міститись у виданій довіреності, ордері або угоді.
 
А отже адвокат Колесник К.А. був наділений повноваженнями, які надані законом позивачу та будь-яких обмежень повноважень у представництві позивача не мав, в тому числі щодо підписання і апеляційної скарги від його імені, а отже наведені доводи у відзиві щодо відсутності у адвоката  повноважень є безпідставними.
 
  Відмовляючи у позові, районний суд свої висновки мотивував тим, що кошти хоча і поступили на рахунок ОСОБА_2 , проте позивач не ініціювала перед банком питання про їх повернення, а  безпідставність їх набуття відповідачем не доведено.
 
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.
 
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
 
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
 
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
 
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
 
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
 
За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1,2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу.
 
Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.
 
Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
 
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
 
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 564/1814/15-ц (провадження № 61-4804св18).
 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
 
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
 
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування
 
Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
     За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
 
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
 
Убачається, що 02.12.2019 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 надіслала вимогу про повернення грошей на загальну суму 6 688 грн., які безпідставно було перераховано на її картковий рахунок й листом від 12.12.2019 року було уточнено суму грошових коштів, які за вимогою підлягали поверненню, у розмірі 6721 грн 61 коп. (а. с.8-14).
 
На підтвердження  заявлених по справі вимог ОСОБА_1 долучено дублікати квитанцій № P24A560010229A29001 від 14.02.2019 року та                                                               № Р24АР24А565073593А86573 від 22.02.2019 року,  змістом яких підтверджується перерахування ОСОБА_1 на відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я  ОСОБА_3 рахунок, відповідно,  3537 грн 69 коп. та 3183 грн 92 коп. (а. с. 5, 6).
 
Відмовляючи у позові, суд послався на  положення Закону України «Про платіжні системи  та переказ коштів  в Україні», якими врегульовано питання  переказу коштів, а також можливість самостійно   подати до банку документ про відкликання.
 
Так, положеннями ст. 23 Закону України «Про платіжні системи  та переказ коштів  в Україні» передбачено, що платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання. Платіжна вимога на примусове списання коштів може бути відкликана стягувачем у будь-який час до списання коштів з рахунка платника шляхом подання до банку, що обслуговує цього стягувача, документа на відкликання.
 
Отже, згаданим законом надано право  ініціатору переказу ставити перед банком питання про відкликання платіжного доручення, проте таке право обмежено строком - в період до  списання коштів з його рахунка.
 
Згідно п.2 ст. 8.4 Закону України «Про платіжні системи  та переказ коштів  в Україні» внутрішньобанківський переказ виконується в строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів.
 
Окрім цього, поза увагою районного суду залишилися положення ч.1 ст.2 ЦПК України, якими передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
 
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). 
 
Матеріалами справи доведено, що кошти позивачем було перераховано на відкритий у банку на імя ОСОБА_2 рахунок й посилання про помилковість вчинення такої дії  не спростовано.
 
Отже, перераховані ОСОБА_1 грошові кошти, в сумі 6 721 грн 61 коп. відповідач утримує, добровільно не повертає, на письмову вимогу не реагує.
 
Законність підстав утримання майна позивача, ОСОБА_2 не доведено.
 
 З огляду на викладене, колегія суддів вважає  поспішними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав застосування  до виниклих правовідносин   положень ст.1212 ЦК України.
 
     За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у силу положень ст. 1212 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення позивачу безпідставно набутих коштів, а тому позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів у сумі 6 721 грн 61 коп. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
 
Окрім цього,  у зв`язку з скасуванням  рішення районного суду у заявленому між сторонами спорі й постановлення  нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , підлягає скасуванню й  ухвалене по справі додаткове рішення, яким з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто 3750 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
 
При цьому, колегія суддів виходить з того, що указане судове рішення носить похідний характер  від основного позову, у задоволенні якого відмовлено, у зв`язку з чим відсутні правові підстави до стягнення витрат на правничу допомогу.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп., за подання апеляційної скарги 1152 грн 60 коп.
 
Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє позов ОСОБА_1 , то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1921 грн.
 
 Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Колесника Костянтина Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення та додаткове рішення задовольнити.
 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 6 721 грн 61 коп.
 
Додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2021 року скасувати.
 
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 1921 грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:   

Судді: