ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 лютого 2022 року           справа №360/3803/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги адвоката Меламеда Вадима Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі  № 360/3803/21 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом   ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач), в якому просив:  
- визнати протиправним та дискримінаційним рішення № 121630001602 від 9 листопада 2020 року стосовно розрахунку розміру суми, що підлягає виплаті позивачу на 9 листопада 2020 року за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року, без обов`язкового врахування індексації/автоматичного перерахунку щомісячної пенсії та без здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячних пенсій на момент їх нарахування до виплати - на 9 листопада 2020 року;
- визнати протиправними та дискримінаційними дії щодо розрахунку розміру суми, що підлягає виплаті позивачу на 9 листопада 2020 року за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року без обов`язкового врахування індексації/автоматичного перерахунку щомісячної пенсії та без здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячних пенсій на момент їх нарахування до виплати - на 9 листопада 2020 року;
- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні дій, які повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно і законодавством України, а саме, стосовно розрахунку розміру суми, що підлягає виплаті позивачу на 9 листопада 2020 року за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року проведеного відповідачем без обов`язкового врахування індексації/автоматичного перерахунку щомісячної пенсії та без здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячних пенсій на момент їх нарахування до виплати - на 9 листопада 2020 року;
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок суми щомісячної пенсії за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року з урахуванням передбаченої законом індексації/автоматичного року та з урахуванням компенсації втрати частини доходів на борг щомісячних пенсій на момент їх нарахування до виплати - на 9 листопада 2020 року та виплатити її за винятком вже сплачених сум пенсій за вказаний період боргу;
- стягнути кошти в сумі 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної дискримінаційними, протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач здійснив розрахунки пенсії позивачу за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року у спосіб не передбачений в Законі № 1058-IV.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року  позов задоволено частково: 
- визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати позивачу компенсації втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити позивачу компенсацію втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року, яка проводиться відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159;
- в іншій частині позову відмовлено (а.с. 148-156).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апелянт вважає, що відсутні правові підстави для  виплатити позивачу згідно ст. 4 Закону № 2050 компенсації втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року, оскільки пенсію позивачу за вказаний період нараховано та не виплачено (а.с. 255-258). 
Представник позивача не погодився з рішенням суду в частині відмовлених вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в цій частині відмовлених вимог та задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права.  Вважає, що суд невірно визначив цю справу як справу незначної складності та розглянув в порядку спрощеного провадження, що є підставою для скасування рішення згідно п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України. Апелянт вважає, що позивач має право на виплату пенсії за спірний період з індексацією. Відповідач виконав розпорядження ПФУ щодо окремого дискримінаційного порядку, не передбаченого Законом № 1058, за яким особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон пенсія поновлюється в розмірі, визначеному на дату припинення виплати та індексація пенсій таким особам не здійснюється. Посилаючись на висновки Верховного суду в постанові від 27.11.2019 року у справі № 750/6330/17, вважає, що наявні підстави для стягнення моральної шкоди (а.с. 160-185).
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, вивчив доводи апеляційних скарг, і дійшов  висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, 26 березня 2009 року прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданим 17 серпня 2001 року органом 1200 та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 12, 114-122).
До виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю позивач проживав у м. Луганську.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 6 квітня 2019 року у справі № 360/986/19 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 9 жовтня 2018 року № 2018 про відмову в поновленні пенсії позивачу. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 7 жовтня 2009 року шляхом її призначення відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (а.с. 15 зв.б.-20).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2019 року у справі № 360/986/19 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 360/986/19 - скасовано в частині вирішення позовних вимог за період з 2009 року до 11 вересня 2018 року, а в цій частині позов залишено без розгляду. В решті рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 360/986/19, зокрема, в частині задоволення позовних вимог з 11 вересня 2018 року - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 8 жовтня 2020 року постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 360/986/19 скасовано, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2019 року у справі № 360/986/19 - залишено в силі (а.с. 25 зв.б.- 27).
Відповідно до протоколу індивідуального перерахунку за період з 01 жовтня 2009 року по 30 листопада 2020 року позивачу пенсія нарахована, не виплачена (а.с. 94-95).
Згідно з розрахунком компенсації за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року позивачу нарахована компенсація (а.с. 97).
Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 9 листопада 2020 року розмір пенсії позивача становив: 07 жовтня 2009 року 31 жовтня 2009 року 1034,77 грн, 01 листопада 2009 року 31 грудня 2009 року 1039,27 грн, 01 січня 2010 року 31 березня 2010 року 1046,59 грн, 01 квітня 2010 року 30 червня 2010 року 1047,25 грн, 01 липня 2010 року 30 вересня 2010 року 1047,43 грн, 01 жовтня 2010 року 30 листопада 2010 року 1048,27 грн, 01 січня 2011 року 31 березня 2011 року 1049,89 грн, 01 квітня 2011 року - 31 грудня 2011 року 1050,73 грн, 01 січня 2012 року 31 березня 2012 року 1058,47 грн, 01 квітня 2012 року 30 червня 2012 року 1059,59 грн, 01 липня 2012 року 30 вересня 2012 року 1060,01 грн, 01 жовтня 2012 року 30 листопада 2012 року 1060,85 грн, 01 грудня 2021 року 31 грудня 2012 року 1062,81 грн, 01 січня 2013 року - 30 листопада 2013 року 1063,51 грн, 01 грудня 2013 року 31 серпня 2015 року 1067,36 грн, 01 вересня 2015 року 30 вересня 2017 року 1085,96 грн, 01 жовтня 2017 року 28 лютого 2019 року 2354,10 грн, де здійснювався розрахунок за формулою із застосування коефіцієнту стажу з урахування кратності 0,056250 (500/100*12)*1,35), із врахуванням підвищення дітям війни постанова 530 пункт 8, постанова 112 пункт 6 та доплата за понаднормовий стаж (а.с. 29 зв.б.- 30, 86-88, 91-93).
Судом встановлено, що розмір пенсії, розрахований відповідачем, є більшим ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за відповідний період.
Листом від 29 грудня 2020 року №1216-02-8/11799 повідомлено позивача, що на виконання вищезазначеної постанови суду від 8 жовтня 2020 року відповідач нарахував пенсію позивачу у розмірі 128144,44 грн за період з 07 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року (а.с. 27 зв.б. - 28).
Листом від 5 лютого 2021 року №1216-02-8/3126 відповідач надав представнику позивача розрахунок пенсії (а.с. 29-30).
За ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року (далі - Закон № 1058- ІV) коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно ч. 2 статті 25 Закону № 1058-IV коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону - 0,85.
Згідно ч. 1 статті 25 Закону № 1058-IV в редакції, чинній до перерахунку пенсії позивачу (1 жовтня 2017 року) за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08%.
За ч.ч. 1, 2 статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Згідно ч. 2 статті 42 Закону № 1058-IV (дію якої зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні згідно із Законом № 1166-VII від 27 березня 2014 року та змінену Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року) для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
За абз. 1 ч. 2 статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 1774-VIII від 6 грудня 2016 року) крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.
Суд звертає увагу, що до 2019 року індексація пенсії не відбувалась.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії (п.2 Постанови).
За п. 5 цієї Постанови, Пенсійному фонду України визначено забезпечити перерахунок пенсій, зазначених у пункті 2 цієї постанови, з 1 березня 2019 року.
Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого цією постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 (далі - Порядок №124), відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058 визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Згідно п. 2 Порядку № 124 перерахунку підлягають пенсії, в тому числі, обчислені відповідно до Закону № 1058-IV.
За матеріалами справи пенсія позивачу була призначена на підставі Закону № 1058-IV.
За п. 3 Порядку № 124 перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли, зокрема: по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок).
З 11 жовтня 2017 року частково, а з 1 січня 2018 року у повному обсязі набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким були внесені зміни до Закону № 1058-IV.
Законом № 2148- VIII, який набрав чинності 1 жовтня 2017 року, до частини першої статті 25 Закону № 1058-ІV були внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Законом № 2148-VIII розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV доповнено п. 4.3 такого змісту: «Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
Також, доповнено пунктом 4-4 такого змісту: З 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %. З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
З пункту 1 розділу ІІ Закон № 2148-VIII вбачається, що пункт 4.3 розділу XV Закону № 1058-IV застосовується з 01 жовтня 2017 року.
При цьому, пунктом 1 розділу ІІ Закону № 2148-VIII установлено, що з 01 грудня 2017 року до встановлення розміру прожиткового мінімуму, який буде більшим за розмір, встановлений на 01 грудня 2017 року та збільшений на 79 гривень, при призначенні та перерахунку пенсій, надбавок, підвищень, інших пенсійних виплат, встановлених законодавством, використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений на 01 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.
За п. 2 Розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону № 2148-VIII, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Зазначена  норма є законодавчою гарантією захисту прав на отримання пенсії у раніше встановленому розмірі, у випадку якщо внаслідок перерахунку зменшився її розмір.
Згідно п.п. 2 і 5 Порядку проведення перерахунку пенсій встановлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17; у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного у цьому пункті, не досягає 100 гривень, встановлюється доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
За п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році у Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124: пункт 5 доповнити абзацом такого змісту:
Пенсії, які призначені відповідно до Закону та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії..
Позивачу пенсію призначено за рішенням суду відповідно до положень Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим пенсія підлягала розрахунку та перерахунку з урахуванням пункту 4-3 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% з 01 жовтня 2017 року.
За п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих положень» Закону № 2148-VIII у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Таким чином, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.
Отже, у жовтні 2017 року була відновлена норма закону щодо індексації пенсій. Але Законом № 1058 не було передбачено, з якої дати мають перераховуватися пенсії. Визначено лише, що дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.
Згідно ч. 1 статті 28 Закону № 1058-IV (станом на час призначення пенсії позивачу), мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
За ч. 1 статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+Кз2+Кз3+...+Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
За п. 5 Порядку № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Отже, з урахуванням середньої заробітної плати по Україні станом на 1 жовтня 2017 року, а саме 3764,40 грн, розрахунок заробітної плати проводиться із величини 4404,35 грн (3764,40 грн х 1,17). При перерахунку застосовується величина оцінки одного року страхового стажу на дату проведення перерахунку - 1%.
Розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії має наступний вигляд: Зп = 4404,35 х індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за матеріалами пенсійної справи на дату проведення перерахунку.
При цьому, розмір пенсії розраховується за формулою, визначеною статтею 27 та з урахуванням статті 28 Закону (враховуючи індивідуальні показники страхового стажу пенсіонера).
За п. 6 Порядку № 124 під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку.
Коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См х Вс/100% х 12, де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим частини третьої статті 24 цього Закону, - 0,85 (ч.ч. 1, 2 статті 25 Закону № 1058-IV).
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем на виконання вимог Закону та задля недопущення зменшення розміру пенсії позивача, здійснено перерахунок пенсії, який в цілому відповідає приписам закону та рішенню суду у справі № 360/986/19.
Отже, жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного розрахунку та перерахунку пенсії, загальний розмір пенсії позивача зменшився, навпаки з кожним перерахунком пенсії її розмір збільшувався, що відповідає меті пенсійного законодавства та положенням статей 1, 46 Конституції України.
Конституційний Суд України в рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 1 жовтня 2017 року, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, що виключає зворотну дію закону в часі.
Пунтк 4.3 розділу XV Закону № 1058-IV не визнано неконституційними, а отже у відповідача були підстави застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.
З урахуванням наведених норм та встановлених судом обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про хибне посилання представника позивача на необхідність застосування попередніх коефіцієнтів страхового стажу та заробітної плати.
Оскільки позивачу пенсію призначено відповідно до положень Закону № 1058- IV в редакції, чинній до набрання чинності Законом України № 2148-VIII, пенсія підлягала перерахунку з 1 жовтня 2017 року відповідно до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Крім того, при зменшені величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн. Таким чином, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем.
Також, позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.
Отже, відповідач під час перерахунку пенсії позивачу діяв правомірно.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, які наведені в постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 822/3781/17, від 12 листопада 2020 року у справі № 260/401/19.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та дискримінаційними дій відповідача стосовно розрахунку розміру пенсії, що підлягає виплаті позивачу за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року без обов`язкового врахування індексації/автоматичного перерахунку щомісячної пенсії; визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно і законодавством України, а саме, стосовно розрахунку розміру суми, що підлягає виплаті позивачу за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 рок,у проведеного відповідачем без обов`язкового врахування індексації/автоматичного перерахунку щомісячної пенсії; зобов`язання відповідача здійснити розрахунок суми щомісячної пенсії за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року з урахуванням передбаченої законом індексації/автоматичного року; зобов`язання здійснити розрахунок суми пенсії за спірний період з урахування індексації, а тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми за спірний період.
Згідно ст. 1 Закону України  «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі – Закон № 2050) підприємства,  установи  і  організації  всіх форм власності  та  господарювання  здійснюють  компенсацію  громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати,  у тому числі з  вини  власника  або  уповноваженого  ним органу (особи).
Компенсація  громадянам  втрати  частини доходів у зв`язку з порушенням  строків  їх  виплати  (далі  -  компенсація) провадиться  у  разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,  нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами  у  цьому  Законі  слід  розуміти грошові доходи громадян,  які вони одержують на території України і які не  мають разового характеру:      пенсії;  соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (ст. 2 Закону № 2050).
Згідно ст. 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після  утримання  податків  і  обов`язкових  платежів)  на індекс  інфляції  в  період  невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно ст. 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться  у тому  ж  місяці,  у  якому  здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, умовою для виплати громадянину компенсації, встановленою Законом № 2050 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від  21.02.2001 року  № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Тобто, за наявності умов, визначених Законом № 2050, присуджена за рішенням суду сума підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21.05.2014 року у справі № 6-43цс14, Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 522/5664/17, від 05.10.2018 року у справі № 162/787/16.
Апеляційний суд зазначає, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів.
Як встановлено судом, підтверджене матеріалами справи та не спростоване позивачем, рішення суду у справі № 360/986/19 не виконане відповідачем в частині виплати заборгованості з пенсії, заборгованість з пенсії за період з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року нарахована, не виплачена.
Тобто,  пенсія позивачу ще не перерахована, жодних виплат не проводилось.
Оскільки рішення суду відповідачем не виконано, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування положень Закону № 2050, оскільки норми ст. 4 Закону № 2050 передбачають виплату компенсації  у тому  ж  місяці,  у  якому  здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 року у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 року у справі №140/1547/19, від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20; від 21 грудня 2020 року у справі № 520/2226/19.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги про зобов`язання здійснювати виплату пенсії з компенсацією втрати частини доходів є передчасними.
Таким чином,  апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати позивачу компенсації втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити позивачу компенсацію втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження.
За ч.ч. 1-3 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Частиною 4 ст. 12 КАС України визначено справи, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження.
Згідно п. 3, п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат; оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В позовній заяві заявлено вимоги немайнового характеру:  визнання протиправними та дискримінаційними рішення, дії, бездіяльність пенсійного органу та зобов`язання вчинити певні дії, що відповідає вимогам п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України; майнового характеру – стягнення моральної шкоди в сумі 100000 грн., заподіяної дискримінаційними, протиправними рішеннями, дією, бездіяльністю відповідача.
Згідно ст. 7 Закону України «Про держаний бюджет України на 2021 рік» установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.
Позов подано до суду 19.07.2021 року, тобто розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову складав 2379 грн.
Тобто, до справ незначної складності згідно п.6 ч. 6 ст. 12 КАС України належать справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 237900 грн.
Позивачем заявлено вимогу майнового характеру на суму 100000 грн.
Враховуючи наведені норми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення цієї справи в порядку спрощеного провадження, оскільки ця справа згідно вимог п. 3, п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності.
Щодо стягнення моральної шкоди.
За ч. 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Враховуючи відсутність порушених прав позивача з боку відповідача позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права,  частково неправильно вирішив справу по суті вимог, внаслідок чого апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції – скасуванню в частині визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати позивачу компенсації втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року та зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області – задовольнити.
Апеляційну скаргу Меламеда Вадима Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі № 360/3803/21 за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати позивачу компенсації втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити позивачу компенсацію втрати грошових доходів пенсії з 7 жовтня 2009 року по 10 вересня 2018 року відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.
Прийняти нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Повний текст постанови складений 21 лютого 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

Судді                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                    Г.М. Міронова