ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 грудня 2021 року 	 	справа № 160/15353/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Гаражного кооперативу «Автогаражний кооператив «Автолюбитель-11» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі №160/15353/20 (суддя Жукова Є.О., справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Гаражного кооперативу «Автогаражний кооператив «Автолюбитель-11» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Гаражного кооперативу «Автогаражний кооператив «Автолюбитель-11» (далі – відповідач) про стягнення податкового боргу у розмірі                                719 687,81грн..
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року було задоволено позовні вимоги. Суд стягнув з відповідача на користь бюджету податковий борг в сумі 719 687,81 грн..
З рішенням суду першої інстанції не погодився  відповідач. Наполягає, що висновки суду про наявність підстав для стягнення вказаної суми боргу є помилковими, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі за встановленого факту відсутності узгодженого податкового боргу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зазначена позивачем сума податкового боргу не є узгодженою, а податкова вимога взагалі не направлялася контролюючим органом відповідачу.   
Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягали на задоволенні скарги.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що Гаражний кооператив “АВТОГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11” перебуває на обліку, як платник податків у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідачем було подано до контролюючого органу податкові декларації платника орендної плати за земельну ділянку, а саме: №10732 від 06.02.2019 року; №13803 від 11.02.2019 року.
Відомості щодо сплати самостійно задекларованих сум за податковими деклараціями відсутні.
Так, за інформацією контролюючого органу, 11.02.2019 року ГК “АВТОГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11” було подано податкову декларацію платника з орендної плати за землю № 13803 від 11.02.2019 року, з граничним терміном сплати 30.09.2019р. – 30.12.2019 р., 30.01.2020 року.
06.02.2019 року  було подано до контролюючого органу податкову декларацію платника орендної плати за землю №10732 від 06.02.2019 року, з граничним терміном сплати 30.03.2020р.
Як вбачається із зворотнього боку облікової картки платника податку у ГК “АВТОГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11” наявна сума податкового боргу у розмірі 719 687, 81 грн.
Контролюючим органом було сформовано та направлено на адресу Гаражного кооперативу “АВТОГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11” податкову вимогу №120839-51 від 24.10.2019.
 Позивач, вважаючи суму боргу узгодженою, звернувся до суду з позовом  про стягнення з відповідача податкового боргу в загальній сумі 719 687,81грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи  позовні вимоги, вказав, що відповідачем в добровільному порядку не сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань, а відтак у ГК “АВТОГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11” наявна заборгованість перед державним бюджетом в розмірі 719 687, 81 грн., яка підлягає стягненню у судовому порядку.
Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог про стягнення податкового боргу з огляду на наступне. 
Як встановлено з матеріалів справи, актом документальної позапланової перевірки від 03.02.2019року були виявлені порушення Гаражним кооперативом “АВТОГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11” п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16, п.286.1, п.286.2 ст. 286, п. 289.1ст. 289 ПК України, внаслідок чого занижена орендна плата за земельну ділянку за період з 01.01.2016р по 31.12.2016р на суму 398  553,57грн. (а.с. 11-18).
На підставі акту перевірки було прийняте податкове повідомлення-рішення від 11.02.2019року №0003371404 (а.с.21), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб в сумі 498 191,96грн., з яких 398553,57грн – сума основного зобов`язання та 99  638,39 грн – сума штрафних санкцій.
У зв`язку із наявністю у платника податків податкового боргу з орендної плати у сумі 704  984,72 грн.  контролюючим органом було сформовано податкову вимогу № 94612-51 від 29.03.2019року та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №94612-51.
Відповідач оскаржив податкову вимогу  № 94612-51 від 29.03.2019року та рішення про опис майна у податкову заставу №94612-51 в адміністративному порядку до ДФС України.
Також відповідач оскаржив у адміністративному порядку податкове повідомлення-рішення від 11.02.2019року №0003371404 ( скарга від 05.03.2019р).
За наслідками розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 10.05.2019року                    № 21417/6/99-99-11-06-01-25, яким скаргу платника податків залишено без задоволення, а оскаржене податкове повідомлення-рішення – без змін. 
В той же час, за наслідками розгляду скарги платника податків, ДФС України листом від 31.07.2019 року проінформувала Гаражний кооператив “АВТОГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11”, що після надходження та опрацювання контролюючим органом інформації про оскарження в адміністративному порядку до ДФС України податкового повідомлення-рішення від 11.02.2019р №0003371404 грошові зобов`язання з орендної плати як неузгоджені 10.04.2019року виключено з інтегрованої картки платника. За даними ІТС «Податковий блок», станом на 29.07.2019 року податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у ГК АГК “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11” відсутній. Оскільки податковий борг, який зазначений у податковій вимозі від 29.03.2019р відсутній, така вимога відповідно до п.п. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України вважається відкликаною, а рішення про опис майна у податкову заставу №94612-51, таким, що втратило юридичну силу.
В позовній заяві позивач зазначає, що сума боргу відповідача, заявленого до стягнення, складається із:
- суми податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 11.02.2019року №0003371404 (498  191,96 грн.);
- сум, самостійно визначених платником податків у податкових деклараціях платника з орендної плати за землю № 13803 від 11.02.2019 року, з граничним терміном сплати 30.09.2019р. – 30.12.2019 р., 30.01.2020 року; податкової декларації платника орендної плати за землю №10732 від 06.02.2019 року, з граничним терміном сплати 30.03.2020р.;
- пені у сумі 221967,60 грн., нарахованої в порядку ст. 129 ПК України (розрахунок пені             а.с. 10).
Оскільки податкова вимога № 94612-51 від 29.03.2019року, відповідно до п.п. 60.1.1                 п. 60.1 ст. 60 ПК України вважається відкликаною, контролюючим органом була сформована податкова вимога від 24.10.2019року № 120839-51 на суму 718  207,19 грн. (а.с. 7).
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.
Тобто, узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником в строки, визнається сумою податкового боргу платника податків.
За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Пунктом 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Положеннями пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
При цьому, пункт 59.5 цієї статті передбачає, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюється Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610 ( в редакції, що була чинна на час виникнення спірних відносин).
Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).
За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Аналіз зазначених вище положень зумовив висновок про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про існування податкового боргу.
Належних доказів направлення відповідачу вимоги №120839-51 від 24.10.2019р. у порядку, визначеному законом, а саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення, матеріали справи не містять, як і не містять доказів про вручення представнику відповідача такої вимоги або про причини невручення такого відправлення.
З копії реєстру поштових відправлень (а.с.8-9) не можливо встановити який документ було відправлено на адресу відповідача, оскільки вид документа не зазначено (так, вимога оформлена у жовтні 2019року, а поштові відправлення датовані груднем 2019року). Жодного конверту з поштовими позначками про причини не вручення або повідомлення про  вручення уповноваженій особі відповідача  рекомендованого листа позивачем суду не надано.
З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позивачем не виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про податковий борг, а отже з позовом про стягнення податкового боргу контролюючий орган звернувся передчасно.
Також колегія суддів звертає увагу на докази, надані відповідачем, а саме лист ДФС України від 31.07.2019 року, з якого вбачається, що за даними ІТС «Податковий блок», станом на 29.07.2019 року податковий борг з орендної плати з юридичних осіб у ГК АГК “АВТОЛЮБИТЕЛЬ-11” відсутній, проте дані облікової картки платника податку не відповідають наведеній ДФС України інформації.
В розрахунку суми боргу, заявленого у позові до стягнення з відповідача також містяться невідповідності, оскільки навіть якщо врахувати узгоджене зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню №0003371404 від 11.02.2019р у сумі 498 191,96грн. та суму пені, що заявлена у розрахунку 221  967,60 грн. (498 191,96 + 221 967,60 = 720 159,56 грн.), сума позову 719 687,81 не відповідає розрахунку 720  159, 56, до якого ще має бути додана сума самостійно визначених платником податків у податкових деклараціях платника з орендної плати за землю № 13803 від 11.02.2019 року, з граничним терміном сплати 30.09.2019р. – 30.12.2019 р., 30.01.2020 року; №10732 від 06.02.2019 року, з граничним терміном сплати 30.03.2020р., як стверджує позивач у позовній заяві.
Тобто, із наданих позивачем доказів не можливо однозначно визначити суму податкового боргу відповідача як узгодженого грошового зобов`язання, але не сплаченого ним у встановлений цим Кодексом строк.
Як визначено частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Позивач у даному випадку не довів обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, що мають значення для справи, що відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України є підставою для скасування такого рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.
Оскільки відповідач в апеляційній скарзі заявив вимоги про встановлення судом апеляційної інстанції певних фактів, а саме визнання факту неузгодження податкового боргу та безпідставним такого документу як «позовна заява», що не відповідає повноваженням суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення, визначеним ст. 315 КАС України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.  Не встановлено судом і визначених КАС України підстав для закриття провадження, на чому наполягав відповідач в апеляційній скарзі.
Керуючись п.2 ч.1 ст.315, п.1,2 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Гаражного кооперативу «Автогаражний кооператив «Автолюбитель-11» - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого                 2021 року у справі № 160/15353/20 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак