ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2022 року                                                                                      Справа № 918/907/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Грязнов В.В. 

при секретарі судового засідання Гладкої Л. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області на рішення Господарського суду Рівненської області від 18 січня 2022 року по справі №918/907/21 (суддя - В.Г. Торчинюк)
час та місце ухвалення рішення: 18 січня 2022 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26-А; вступна і резолютивна частина проголошена о 11:20 год; повний текст рішення складено 28 січня 2022 року
за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях
про визнання недійсним наказу; визнання недійсним результатів аукціону    
за участю представників сторін:
від Позивача - Бойчура П.В.; Луценко О.С.;
від Відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:
   
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (надалі – Позивач) звернулося до Господарського суду  Рівненської  області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (далі - Відповідач) в якому просило: 
·          визнати недійсним наказ Відповідача від 16 вересня 2020 року №493 "Про затвердження умов оренди нерухомого державного майна";
·          визнати недійсними результати аукціону з передачі нерухомого майна  - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 км.м. та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10, оформленого Протоколом електронного аукціону №UA-PS-2020-11-16-000025-1 від 9 грудня 2020 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилався на те, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення першого поверху будівлі Б-3, площею 101,6 кв.м. та обладнання в кількості 25 одиниць, розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри 10, що перебуває на балансі Позивача. Дані відомості внесені до проекту договору без розшифрування площ наявних приміщень, а саме без номерів кімнат, їх технічного стану, а також за відсутності характеристики рухомого майна, та зазначення про існування окремого входу до орендованого майна. Позивач вважає, що Відповідачем  без належного уповноваження органу управління та належного рішення балансоутримувача самостійно прийнято рішення щодо розпорядження державним майном та самостійно прийнято рішення щодо укладення оскаржуваного договору без законних на те підстав. 

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18 січня 2021 року  в задоволенні позовних вимог відмовлено  (а.с. 142-146). 
Приймаючи дане рішення,   місцевий господарський суд виходив з того, що як вбачається з матеріалів справи, Позивач у листі від 7 квітня 2021 року № 428-05/20 зазначив первісну вартість рухомого майна  76 974 грн 27 коп., та його залишкову вартість станом на 31 березня 2020 року згідно з відомостями бухгалтерського обліку  686 грн 81 коп.. Відповідно до частини 2 та 3 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», контроль за виконанням умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна покладається на орендодавців майна. Контроль за використанням нерухомого та рухомого майна покладається на балансоутримувачів. З огляду на вказане, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні прийшов до висновку, що Позивач як балансоутримувач надав Відповідачу інформацію щодо об`єкта оренди.
Суд першої інтснації в оскаржуваному рішенні вказав, що Відповідач правомірно вніс об`єкт оренди до переліку певного типу, а також правомірно затвердив умови договору оренди та визначив стартову орендну плату (наказ від 16 вересня 2020 року № 493) на підставі інформації наданої Позивачем.
Також приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарським судом зазначено, що переможець електронного аукціону - ТОВ "ШЕПАРД" набув право користування майном на законних підставах і в передбаченому Законом порядку за результатами проведення електронного аукціону, отже, у разі задоволення позову, матиме місце непропорційне втручання особи у користування майном, яка законно набула таке право та котре, жодних порушень, щодо майна не вчиняла.

   Позивач  не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с. 150-156),      в      якій з підстав,      висвітлених в ній, просив суд рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове,      яким повністю задоволити позовні вимоги.
Мотивуючи дану апеляційну скаргу,      Позивач  звертає увагу апеляційного      суду на те, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення першого поверху будівлі Б-3, площею 101,6 кв.м. та обладнання в кількості 25 одиниць, розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри 10, що перебуває на балансі Позивача. Дані відомості внесені до проекту договору без розшифрування площ наявних приміщень, а саме без номерів кімнат, їх технічного стану, а також за відсутності характеристики рухомого майна. Позивач зазначає, що запропонований проект договору від 6 січня 2021 року підписаний сторонами без зазначення балансоутримувача і з виключенням його, як третьої особи. Позивач вважає, що Відповідачем  без належного уповноваження органу управління та належного рішення балансоутримувача самостійно прийняв рішення щодо розпорядження державним майном та самостійно прийняв рішення щодо укладення оскаржуваного договору без законних на те підстав. 
Позивач зазначає в апеляційній скарзі про те, що залишкова вартість індивідуально визначеного майна становить менше 10 відсотків вартості його первісної балансової вартості, а тому балансоутримувач повинен був здійснити переоцінку індивідуально визначеного майна. Крім того, апелянт вказав, що відсутні відомості щодо окремого входу до орендованого приміщення. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 лютого  2022 року (а.с. 173) відкрито апеляційне провадження у справі № 918/907/21 за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано учасникам по справі протягом 7 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 березня  2022 року проведення підготовчих дій закінчено та розгляд апеляційної скарги призначено на 13 квітня 2022 року об 14:00 год.
На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 18 березня 2022 року надійшов відзив від Відповідача, в якому з підстав, наведених у даному відзиві, Відповідач  просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому, Відповідач  вказав, що відповідний договір укладений на основі примірного договору оренди щодо майна державної власності, затвердженого КМУ та був належним чином опублікований в електронній торговій системі Рroзогго із зазначенням усіх особливостей орендованого майна, отже балансоутримувач мав можливість ознайомитись з умовами Договору ще до початку проведення аукціону.   

В судове засідання від 13 квітня  2022 року представник Відповідача   не з`явився.
З наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що сторони були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання.   
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання судом  вимог частини першої    статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України   неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того,    суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1    статті 120 ГПК України, що вказує на те, що    ухвалою суду від 17 березня  2022 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.
Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника Відповідача,   оскільки останні не скористались     своїми правами, передбаченими      статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.
В судовому засіданні від 18 квітня 2022 року представник Позивача  підтримав доводи, наведені  в апеляційній скарзі,    та з підстав,    висвітлених в ній просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, та наголосив, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення першого поверху будівлі Б-3, площею 101,6 кв.м. та обладнання в кількості 25 одиниць, розташовані за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри 10, та що перебуває на балансі Позивача. Дані відомості внесені до проекту договору без розшифрування площ наявних приміщень, а саме без номерів кімнат, їх технічного стану, а також відсутня характеристика рухомого майна. Представник Позивача вказав, що залишкова вартість індивідуально визначеного майна становить менше 10 відсотків вартості його первісної балансової вартості, а тому балансоутримувач повинен був провести переоцінку індивідуально визначеного майна. Крім того, апелянт вказав, що відсутні відомості щодо окремого входу до орендованого приміщення. 
Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно–західного апеляційного господарського суду прийшла до   висновку, що в її задоволенні слід відмовити,     а оскаржуване  рішення слід залишити без змін. При цьому апеляційний господарський суд колегія виходила з наступного.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що   Державна судова адміністрація   України листом від 27 січня 2020 року № 14-1960/20 "Про оренду державного нерухомого майна", у відповідь на лист Відповідача № 10-02-0095 від 9 січня 2020 року, повідомив Відповідача, що зазначений об`єкт не заборонений до передачі в оренду; передачу в оренду державного нерухомого майна слід проводити в установленому законодавством порядку без права приватизації та суборенди; строк дії договору оренди 1 (один) рік. Крім того, в даному листі зазначено, що частина приміщень площею 27,3 кв. м. (№ 15 - 15,2 кв. м та № 16 - 12,1 кв. м) передані на умовах оренди для розміщення територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області, таким чином, для розміщення їдальні можливо передати приміщення загальною площею 101,6 кв.метра.
Відповідач листом № 10-02-0574 від 14 лютого 2020 року звернувся до Позивача зазначивши, що орендодавець протягом трьох робочих днів з дати отримання відповідної заяви передає її балансоутримувачу такого майна. Крім того, в даному листі Відповідач зазначив, що за результатами розгляду заяви балансоутримувач протягом 10 робочих днів з дати отримання такої заяви приймає одне з таких рішень: рішення про намір передачі майна в оренду; рішення про відмову у включенні об`єкта до відповідного Переліку в разі наявності однієї з підстав, передбачених статтею 7 Закону (а.с. 102).
Відповідач  листом № 250-05/20 від 20 лютого 2020 року "Про оренду майна" звернувся до Державної судової адміністрації України з проханням надати згоду на передачу вищевказаного майна в оренду терміном на 5 років.
У відповідь на вказаний лист, Державна судова адміністрація України листом № 14-5305/20 від 17 березня 2020 року "Про передачу в оренду нерухомого майна" зазначила, що не заперечує проти передачі в оренду частини приміщень загальною площею 101,6 кв.м у будівлі "Б-3" по вул. С. Петлюри, 10, у м. Рівному для розміщення закладу громадського харчування (їдальні), за результатами проведення аукціону об`єкта оренди, включеного до переліку першого типу, терміном на 5 (п`ять) років.
Позивач листом № 428-05/20 від 7 квітня 2020 року "Інформація щодо об`єкта оренди, за яким надійшла заява про оренду" повідомив Відповідача 1, що на балансі Позивача перебуває державне нерухоме майно: частина приміщення першого поверху площею 101,6 кв. м у будівлі літ. Б-3, інвентарний номер 1013152, що знаходяться за адресою м. Рівне, вул. С.Петлюри, 10. Об`єкт оренди містить інше рухоме майно (перелік додається), яке не може бути вивільнене з об`єкту оренди без пошкодження та може використовуватись орендарем згідно з метою оренди. Технічний стан об`єкта оренди задовільний. Об`єкт оренди забезпечений водопостачанням, електропостачанням та теплопостачанням; на об`єкт оренди окремо встановлені лічильники електроенергії та води; потужність електромережі - до 15 КВт. Пропонований строк дії договору оренди - 5 років. Крім того, Позивач в даному листі зазначив, що вважає за доцільне та можливе самостійне укладення орендарем договорів про оплату комунальних послуг (а.с. 51).
Позивач листом № 429-05/20 від 7 квітня 2020 року "Про направлення документів для укладення договору оренди", у відповідь на лист № 10-02-0574 від 14 лютого 2020 року, направив до Регіонального відділення документи для укладення договору оренди державного майна - частини нежитлових приміщень, розташованих за адресою: вул. С. Петлюри, 10 в м. Рівне, що належить до сфери управління Державної судової адміністрації України та перебуває на балансі територіального управління, з метою розміщення закладу громадського харчування (їдальні), за результатами проведення аукціону об`єкта оренди, включеного до переліку першого типу, терміном на 5 (п`ять років).
Наказом Відповідача № 448 від 17 серпня 2020 року "Про прийняття рішення про включення об`єкту до Переліку першого типу" включено до переліку першого типу державне нерухоме майно - нежитлове приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв. м, розташованого за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. С. Петлюри, 10, що перебуває на балансі Позивача (а.с 100).
Наказом Відповідача № 493 від 16 вересня 2020 року "Про затвердження умов оренди нерухомого державного майна" затверджено наступні умови оренди державного нерухомого майна - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв. м, та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. С. Петлюри, 10 та перебуває на балансі Позивача. Стартова орендна плата для: першого аукціону – 6642 грн 82 коп., повторного аукціону із зниженням стартової ціни – 3321 грн 41 коп., аукціону за методом покрокового зниження стартової орендної плати та подальшого подання цінових пропозицій – 3321 грн 41 коп.. Строк оренди - 5 років         (а.с. 67).
Листом № 48-1346/20 від 2 жовтня 2020 року "Щодо використання майна, яке перебуває у державній власності" Позивач звертався до Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони та Відповідача, з проханням розглянути питання щодо виключення майна - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв.м та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташовані за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. С. Петлюри, 10 з Переліку першого типу з метою прийняття рішення щодо передачі його в користування на умовах оренди ТУ ССО у Рівненській області.
У відповідь на вказаний лист, Державна судова адміністрація України листом № 14-20004/20 від 2 листопада 2020 року "Про використання майна" повідомила, що вказані приміщення можуть бути передані для розміщення їдальні, яка забезпечить харчування саме працівників та відвідувачів Рівненського районного суду Рівненської області, Позивача, Територіального управління Служби судової охорони в Рівненській області, а також працівників Рівненського міського суду Рівненської області, що розташований поруч.
Наказом Відповідач № 671 від 10 грудня 2020 року "Про затвердження протоколу аукціону" затверджено протокол електронного аукціону № UA-PS-2020-11-16-000025-1 з оренди нерухомого майна - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв.м та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташовані за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. С. Петлюри, 10 та перебуває на балансі Позивача.
6 січня 2021 року між Відповідачем  та ТзОВ «Шепард» укладено Договір оренди № 5087-2021 нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі – Договір), відповідно до умов якого, інформація про об`єкт оренди - нерухоме майно: нежитлове приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв.м, та обладнання в кількості 25 одиниць, розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10, що перебуває на балансі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області.
Підписання вказаного Договору оренди без проведення належної оцінки (як зазначає Позивач) та видання Відповідачем Наказу від 19 вересня 2020 року №493 (без зазначення у ньому відповідних відомостей) на переконання Позивача, стало підставою звернення Позивача до суду, за захистом порушеного, на його думку, права з позовною заявою про визнання недійсним наказу та визнання недійсним результатів аукціону.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.
Відповідно до частини  1, 2   статті  16 Цивільного кодексу України   кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
В силу дії  частини  1   статті  215 Цивільного кодексу  України,    підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою   статті 203 цього кодексу.
Частинами 1 - 3, 5   статті  203 Цивільного кодексу  України   встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частиною першою   статті 216 Цивільного кодексу  України:   недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Пункт  1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що  підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом частин 1-3   статті 202 Цивільного кодексу  України:    правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами; односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила; односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
Зважаючи на предмет спірного Договору – оренда державного майна, колегія суддів зазначає, що оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як   Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та   Господарського кодексів України.
Цей Закон регулює: правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим. Дія цього   Закону   не поширюється на відносини концесії державного та комунального майна.
Статтею 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"   визначено, що етапність передачі в оренду державного та комунального майна передбачає: прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду; внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС; прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків; опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС; розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду; проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди. Порядок передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду (далі - Порядок передачі майна в оренду) визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, у тому числі електронних аукціонів, та здійснює контроль за її реалізацією. Особливості передачі в оренду комунального майна, передбачені цим Законом, додатково можуть визначатися рішенням представницьких органів місцевого самоврядування з урахуванням вимог і обмежень, передбачених цим Законом і Порядком передачі майна в оренду.
Ініціаторами оренди майна можуть бути потенційний орендар, балансоутримувач, уповноважений орган управління та/або орендодавець.
В силу дії  частини 1 та  3   статті 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"   потенційний орендар має право подати в ЕТС заяву на оренду майна у випадку, якщо об`єкт оренди був включений до Переліку першого типу згідно з Порядком передачі майна в оренду. Вимоги до заяви на оренду майна та перелік документів, що подаються разом із такою заявою, визначаються Порядком передачі майна в оренду.
Згідно частин 1,  2 та частини 6   статті 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"   договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності. Якщо представницький орган місцевого самоврядування не затвердив примірний договір оренди комунального майна, застосовується примірний договір оренди державного майна. Договір оренди може відрізнятися від примірного договору оренди, якщо об`єкт оренди передається в оренду з додатковими умовами. Рішенням Кабінету Міністрів України (представницького органу місцевого самоврядування - для комунального майна) можуть бути передбачені особливості договору оренди майна, що передається в оренду з додатковими умовами. Орендар, що уклав договір оренди майна за результатами аукціону, має право використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням, крім випадків і з урахуванням обмежень, передбачених Порядком передачі майна в оренду. Усі договори оренди, а також зміни і доповнення до них підлягають публікації в ЕТС згідно з Порядком передачі майна в оренду.
Відповідно до пункту 1 "Порядку передачі в оренду державного та комунального майна" (надалі – Порядок), затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 3 червня 2020 року, цей Порядок визначає механізм передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду відповідно до положень   Закону України "Про оренду державного та комунального майна". 
Пунктом 4 "Порядку передачі в оренду державного та комунального майна" визначено, що формування протоколів про результати електронних аукціонів здійснюється в електронній торговій системі автоматично в день завершення електронного аукціону, а в разі коли для участі в аукціоні не подано жодної заяви на участь в аукціоні або подано таку заявку від одного орендаря, - в день закінчення кінцевого строку подання заяв на участь в електронному аукціоні за формою, оприлюдненою на офіційному веб-сайті адміністратора електронної торгової системи. Особливості функціонування електронної торгової системи для підготовки та проведення електронних аукціонів визначаються адміністратором у регламенті роботи електронної торгової системи.
Відповідно до пункту 80 "Порядку передачі в оренду державного та комунального майна", до укладення договору оренди або в день підписання такого договору переможець електронного аукціону зобов`язаний сплатити на рахунок, зазначений орендодавцем, авансовий внесок у розмірах та порядку, що передбачені проектом договору оренди майна, опублікованим в оголошенні про передачу майна в оренду, а в разі проведення електронного аукціону на продовження договору оренди - також вартість невід`ємних поліпшень (у разі їх здійснення чинним орендарем згідно з пунктом 158 цього Порядку) у сумі, зазначеній в оголошенні про продовження договору оренди. Орендодавець зараховує авансовий внесок у рахунок майбутніх платежів орендаря з орендної плати та перераховує його відповідно до пропорцій, що визначені: пунктами 132, 133 цього Порядку, - щодо державного майна; представницькими органами місцевого самоврядування, - щодо комунального майна.

Розглядаючи позовну вимогу Позивача щодо визнання недійсним наказу Відповідача від 19 вересня 2020 року та результатів аукціону з передачі нерухового майна із посиланням на обставини відсутності у оскаржуваному наказі зазначення про наявність 25 одиниць та окремого входу до орендованого приміщення та укладення Договору за відсутності належної оцінки нерухомого майна, колегія суддів акцентує увагу на тому, що   вирішуючи спір, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання наказів недійсними на момент їх винесення і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний наказ та укладений за результатами оскаржуваного аукціону договір оренди нерухомого майна.
Як засвідчено матеріалами справи 17 серпня 2020 року Позивачем прийнято наказ № 448 про прийняття рішення про включення об`єкту до Переліку першого типу нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв. м, що розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10 (а.с. 67).
Водночас, згідно   статті 12 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендодавець оприлюднює в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду на аукціоні в таких випадках та у такі строки: протягом 20 робочих днів з дати включення об`єкта оренди до Переліку першого типу, якщо включення такого об`єкта до Переліку відбулося за заявою потенційного орендаря згідно з частиною другою   статті 6 цього Закону; протягом 20 робочих днів з дати подання потенційним орендарем заяви на оренду майна згідно з частиною першою   статті 11 цього Закону; у будь-який час після включення об`єкта оренди до Переліку першого типу, якщо включення такого об`єкта до Переліку відбулося за власною ініціативою (ініціативою балансоутримувача, уповноваженого органу управління або орендодавця) і щодо якого відсутня заява на оренду майна, передбачена частиною першою   статті 11 цього Закону. Вимоги до змісту оголошення, порядку та строків його оприлюднення встановлюються Порядком передачі майна в оренду.      Представницький орган місцевого самоврядування може встановити вимогу про погодження з ним або визначеними ним органами змісту оголошення про передачу комунального майна в оренду на аукціоні, у тому числі інформації про додаткові умови оренди певних видів майна, до моменту його розміщення в ETC у випадках, визначених таким представницьким органом. У такому разі орендодавець розміщує в ETC оголошення про передачу майна в оренду протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного погодження.
Суд апеляційної інстанції констатує, що оскаржуваним наказом № 493 від 16 вересня 2020 року Відповідачем затверджено наступні умови оренди нерухомого державного майна: нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв.м, та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. С. Петлюри, 10 та перебуває на балансі Позивача. Визначено стартову орендну плату, строк оренди. Зобов`язано відділ орендних відносин Управління орендних відносин та оціночної діяльності інформацію щодо умов продажу об`єкту розмістити у оголошенні про передачу майна в оренду.
На виконання наказу Відповідача № 493 від 16 вересня 2020 року відділом орендних відносин Управління орендних відносин та оціночної діяльності було розміщено оголошення про передачу майна в оренду на аукціоні.
16 листопада 2020 року на сайті Prozorro було розміщено оголошення про проведення електронного аукціону з оренди державного майна нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв. м. та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10 та завантажено документацію аукціону (https ://prozorro.sale/ auction/UA-PS-2020-11-16- 000025-1).
7 грудня 2020 року відбувся електронний аукціон UA-PS-2020-11-16-000025-1 щодо об`єкта державної власності - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101, 6 кв. м. та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10, яке перебуває на балансі Позивача.
Аукціон відбувався за участю двох учасників: ФОП Зозулі Руслана Васильовича та ТОВ "ШЕПАРД". За результатами вищезазначеного електронного аукціону, переможцем став ТОВ "ШЕПАРД".
Відповідно до пунктів 77, 78 Порядку, переможець електронного аукціону підписує протокол про результати електронного аукціону в порядку та строки, встановлені пунктом 74 цього Порядку. Переможець електронного аукціону, якщо він є юридичною особою, разом з підписаним протоколом подає інформацію про особу, уповноважену підписувати договір оренди, та копію документа, який надає повноваження на підписання договору. Оператор електронного майданчика, через якого переможець електронного аукціону набув право на участь в електронному аукціоні, підписує протокол про результати електронного аукціону та надсилає його орендодавцю протягом чотирьох робочих днів з дня, наступного за днем його формування (якщо електронний аукціон відбувся). Протокол може бути підписаний (затверджений) з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог   Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Після отримання від оператора електронного майданчика, через який подано найвищу цінову пропозицію, підписаного переможцем електронного аукціону та таким оператором протоколу про результати електронного аукціону орендодавець затверджує та оприлюднює протокол через особистий кабінет протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем його формування в електронній торговій системі, та натискає електронну кнопку "Протокол затверджено" в інтерфейсі особистого кабінету, після чого електронному аукціону автоматично присвоюється статус "очікується підписання договору". Зазначений строк закінчується о 18 годині останнього дня строку, встановленого для оприлюднення протоколу.
10 грудня 2020 року на виконання пунктів 77, 78 Порядку, наказом Відповідача № 671 затверджено протокол аукціону.
6 січня 2021 року між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шепард» укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого, інформація про об`єкт оренди - нерухоме майно: нежитлове приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв.м, та обладнання в кількості 25 одиниць, розташоване за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10, що перебуває на балансі Позивача.
Згідно з пунктом 6.1 Договору,  вартість майна: балансова залишкова вартість, визначена на підставі фінансової звітності Позивача, сума (гривень), без податку на додану вартість - 664   282 грн 13 коп. станом на останню дату місяця, що передувала даті оприлюднення оголошення або включення майна до переліку об`єктів, щодо яких прийнято рішення про передачу в оренду без проведення аукціону  "31" серпня 2020 року.
Пунктом 9.1 Договору визначено, що орендна плата та інші платежі: місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону - сума, гривень, без податку на додану вартість 4 760, дата і реквізити протоколу електронного аукціону 7 грудня 2020 року №UА-РS-2020-11-16-000025-1. Витрати на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю - компенсуються Відповідачем 2 в порядку, передбаченому пунктом 6.5 Договору.
Із зазначених вище обставин справи та наведених норм права вбачається, що Відповідачем дотримано процедури передачі в оренду державного майно у відповідності до норм   Закону України «Про оренду державного та комунального майна», які зазначалися вище.
Що ж стосується покликань Позивача в своїй апеляційній скарзі на недостовірність інформації про об`єкт оренди (а саме: незазначено про існування 25 одиниць рухомого майна та відсутність окремого входу до приміщення) та неналежного розміру орендної плати, то колегія суду зазначає наступне.
Відповідно до   статті 8 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», вартістю об`єкта оренди для цілей визначення стартової орендної плати є його балансова вартість станом на останнє число місяця, який передує даті визначення стартової орендної плати.
Балансоутримувач потенційного об`єкта оренди обов`язково здійснює переоцінку такого об`єкта у разі, якщо:   у об`єкта оренди відсутня балансова вартість;   залишкова балансова вартість об`єкта оренди дорівнює нулю;   залишкова балансова вартість об`єкта оренди становить менше 10 відсотків його первісної балансової вартості (балансової вартості за результатами останньої переоцінки).
Переоцінка здійснюється після внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС в порядку, передбаченому частиною четвертою   статті 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», і до розміщення оголошення про передачу майна в оренду, передбаченого   статтею 12 цього Закону. Після переоцінки потенційного об`єкта оренди балансоутримувачі зобов`язані збільшити балансову вартість відповідного майна згідно з результатами оцінки відповідно до правил бухгалтерського обліку.
Згідно частини 5   статті 8 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ринкова (оціночна) вартість об`єкта оренди для цілей оренди визначається на замовлення балансоутримувача, крім випадку, передбаченого частиною шостою цієї статті. Орендар, визначений за результатами аукціону, або орендар, якому було передано в оренду об`єкт без аукціону, зобов`язаний відшкодувати балансоутримувачу вартість проведення оцінки об`єкта оренди.
Відтак із аналізу вищеописаних норм діючого законодавства України, яке направлено на врегулювання відносин щодо оренди державного майна, вбачається диспозитивне закріплення  обов`язку саме балансоутримувача (в даному випадку Позивача) проводити оцінку орендованого майна та подання її результатів для органів що проводять конкурс. 
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач у листі від 7 квітня 2021 року № 428-05/20 зазначив первісну вартість рухомого майна - 76 974 грн 27 коп., та його залишкову вартість станом на 31 березня 2020 року згідно з відомостями бухгалтерського обліку - 686 грн 81 коп..
Відповідно до частин 2 та 3   статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», контроль за виконанням умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна покладається на орендодавців майна. Контроль за використанням нерухомого та рухомого майна покладається на балансоутримувачів.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що з наведеного вище вбачається факт того, що саме Позивач як балансоутримувач надав Відповідачу інформацію щодо об`єкта оренди.
З частин 4 та 5   статті 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»   вбачається, що після прийняття балансоутримувачем рішення про намір передачі майна в оренду або отримання від уповноваженого органу управління рішення про доцільність передачі майна в оренду балансоутримувач (в даній справі Позивач) здійснює такі дії:
·          вносить інформацію про потенційний об`єкт оренди до ЕТС в порядку, обсязі та строки, передбачені Порядком передачі майна в оренду, та включає об`єкт до одного з Переліків, якщо відповідно до цього   Закону   балансоутримувач може виступати орендодавцем відповідного майна і якщо включення об`єкта до Переліку відповідного типу не потребує прийняття рішення іншим органом;
·           надсилає інформацію про потенційний об`єкт оренди орендодавцю для її внесення до ЕТС в порядку, обсязі та строки, передбачені Порядком передачі майна в оренду, та звертається до орендодавця із клопотанням про включення потенційного об`єкта оренди до одного з Переліків згідно з Порядком передачі майна в оренду.
Орендодавець розглядає клопотання балансоутримувача, подане відповідно до частини четвертої цієї статті, та протягом 10 робочих днів з дати отримання клопотання приймає одне з таких рішень: рішення про включення об`єкта до Переліку відповідного типу; рішення про відмову у включенні об`єкта до Переліку відповідного типу з підстав, передбачених   статтею 7 цього Закону.
У відповідності до   статті 7 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено підставами для відмови у включенні майна до одного з Переліків або виключення майна із одного з Переліків:      неможливість передачі відповідного майна в оренду згідно із частиною другою   статті 3 цього Закону;   обґрунтовані власні потреби уповноваженого органу управління та/або балансоутримувача, або потреби іншої бюджетної установи, що розміщена в будівлі, споруді, їх окремій частині;      неможливість використання об`єкта за цільовим призначенням, яке заявлено потенційним орендарем, у разі якщо орендар не має права використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням згідно з випадками і з урахуванням обмежень, встановлених Порядком передачі майна в оренду; встановлена рішенням орендодавця невідповідність заявника вимогам, передбаченим   статтею 15 цього Закону, або подання недостовірної чи неповної інформації щодо діяльності заявника, який звернувся із заявою про оренду об`єкта без проведення аукціону, або недоцільність включення майна до Переліку другого типу, визначена орендодавцем згідно з Порядком передачі майна в оренду;         скасування рішення про включення об`єкта до відповідного Переліку згідно з вимогами цього   Закону;      встановлена рішенням уповноваженого органу управління недоцільність передачі в оренду єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства;      наявність об`єкта в переліку об`єктів, що підлягають приватизації;   подання заяви лише щодо частини об`єкта, якщо відповідно до рішення балансоутримувача або орендодавця передача в оренду частини об`єкта видається недоцільною;   рішення щодо об`єкта про доцільність здійснення державно-приватного партнерства, у тому числі концесії.
Отже проаналізувавши вищеописані норми діючого законодавства України в площинні доказів, долучених до матеріалів справи  колегія суддів приходить до висновку, що  Відповідач правомірно вніс      об`єкт оренди до переліку певного типу, а також правомірно затвердив умови договору оренди та визначив стартову орендну плату (що свідчить про відсутність будь-яких порушень під час винесення оскаржуваного наказу від 16 вересня 2020 року № 493) на підставі інформації наданої самим Позивачем.
Статтею 19 Конституції України   визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Переможець електронного аукціону - ТОВ "ШЕПАРД" набув право користування майном на законних підставах і в передбаченому   Законом   України «Про оренду державного та комунального майна» порядку за результатами проведення електронного аукціону.
Отже, у разі задоволення позову, матиме місце непропорційне втручання особи (саме Позивача з огляду на подання позову спрямованого саме на позбавлення переможця торгів здійснення оренди отриманого майна) у користування майном, яка, як встановлено вище в даній постанові,  законно набула таке право, та котре жодних порушень, щодо майна не вчиняла.
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30 червня 2006 року суд акцентував увагу на Рішенні Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі "Stretch v. United Kingdom" ("Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії"), виходячи зі змісту пунктів 32-35 якого звертаючись із заявою до уповноважених органів та, виконуючи визначені чинним законодавством умови, та, дотримуючись відповідного порядку, відповідач мав право очікувати про набуття майнового права в значенні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції.
У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчиненні з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та відповідно відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23 жовтня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
Відповідно до пункту 71 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України (Заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
З урахуванням наведено вище, колегія суддів  констатує, що навіть якщо припустити, що порушення ніби-то й сталися, такі порушення відбулися у зв`язку із неналежною роботою саме державних органів, в тому числі й самого Позивача, як балансоутримувача майна (який відповідно до закону відповідає за надання достовірних даних щодо об`єкта нерухомого майна та проведення його оцінки в разі необхідності) та Відповідача,  як організатора проведення аукціону.
Тому, неправомірно відновлювати порушення, які вчинили державні органи, за рахунок скасування аукціону і, як наслідок, позбавлення права користування ТОВ "ШЕПАРД" на майно, яке останній у відповідності до законодавства отримав в користування, пройшовши відповідну процедуру.
Зважаючи на все вищевстановлене в даній постанові в площинні відсутності обставини щодо порушення оскаржуваним наказом №493 прав та інтересів Позивача, винесення такого наказу у спосіб та у відповідності до норм діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими  доводи Позивача про порушення Відповідачем  під час винесення такого наказу норм Закону   України «Про оренду державного та комунального майна». 
Усе описане вище на переконання колегії суддів підтверджує те, що Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами порушення оспорюваним наказом його права саме як балансоутримувача, за захистом якого він звернувся до суду з даним позовом. Дане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Позивача щодо визнати недійсним наказу Відповідача від 16 вересня 2020 року №493 «Про затвердження умов оренди нерухомого державного майна».
Відповідне рішення в цій частині було прийнято місцевим господарським судом, а тому Північно-західний апеляційний господарський суд залишає оскаржуване рішення в цій частині без змін.
Що ж стосується позовних вимог про визнання недійсним результати аукціону з передачі нерухомого майна  - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 км.м. та обладнання в кількості 25 одиниць, оформленого Протоколом електронного аукціону                                 №UA-PS-2020-11-16-000025-1 від 9 грудня 2020 року,  то колегія суддів досліджуючи  заперечення апелянта щодо відсутності обізнаності учасників конкурсу із існуванням 25 одиниць рухомого майна та його ідентифікуючих ознак зазначає таке.
Позивач листом № 428-05/20 від 7 квітня 2020 року "Інформація щодо об`єкта оренди, за яким надійшла заява про оренду" повідомив Відповідача 1, що на балансі Позивача перебуває державне нерухоме майно: частина приміщення першого поверху площею 101,6 кв. м у будівлі літ. Б-3, інвентарний номер 1013152, що знаходяться за адресою м. Рівне, вул. С.Петлюри, 10. Об`єкт оренди містить інше рухоме майно (перелік додається), яке не може бути вивільнене з об`єкту оренди без пошкодження та може використовуватись орендарем згідно з метою оренди. Технічний стан об`єкта оренди задовільний. Об`єкт оренди забезпечений водопостачанням, електропостачанням та теплопостачанням; на об`єкт оренди окремо встановлені лічильники електроенергії та води; потужність електромережі - до 15 КВт. Пропонований строк дії договору оренди - 5 років. Крім того, Позивач в даному листі зазначив, що вважає за доцільне та можливе самостійне укладення орендарем договорів про оплату комунальних послуг (а.с. 51).
Відповідно з даного листа вбачається, що саме Позивач при наданні своєї відповіді на лист Відповідача вказав про існування 25 об`єктів рухомого майна, що неможливо відокремити від нерухомого майна, і саме Позивач зазначив про оренду нерухомого майна із даними 25 одиницями рухомого майна. 
Позивач листом № 429-05/20 від 7 квітня 2020 року "Про направлення документів для укладення договору оренди", у відповідь на лист № 10-02-0574 від 14 лютого 2020 року, направив до Регіонального відділення документи для укладення договору оренди державного майна - частини нежитлових приміщень, розташованих за адресою: вул. С. Петлюри, 10 в м. Рівне, що належить до сфери управління Державної судової адміністрації України та перебуває на балансі територіального управління, з метою розміщення закладу громадського харчування (їдальні), за результатами проведення аукціону об`єкта оренди, включеного до переліку першого типу, терміном на 5 (п`ять років). Додатки: зокрема, перелік індивідуального визначеного майна, що пропонується разом з об`єктом оренди – на 1 арк.. 
Наказом Відповідача  № 493 від 16 вересня 2020 року "Про затвердження умов оренди нерухомого державного майна" затверджено наступні умови оренди державного нерухомого майна - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв. м, та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташовано за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. С. Петлюри, 10 та перебуває на балансі Позивача. Стартова орендна плата для: першого аукціону – 6642 грн 82 коп., повторного аукціону із зниженням стартової ціни – 3321 грн 41 коп., аукціону за методом покрокового зниження стартової орендної плати та подальшого подання цінових пропозицій – 3321 грн 41 коп.. Строк оренди - 5 років.
При цьому дана інформація, яка по своїй суті є інформацією з відкритим доступом, була безпосередньо розміщена  на сайті Відповідача. 
Наказом Відповідача № 671 від 10 грудня 2020 року "Про затвердження протоколу аукціону" затверджено протокол електронного аукціону № UA-PS-2020-11-16-000025-1 з оренди нерухомого майна - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 кв.м та обладнання в кількості 25 одиниць, що розташовано за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. С. Петлюри, 10 та перебуває на балансі Позивача (а.с. 99).
Крім того, Позивач залишає поза увагою лист Державної судової адміністрації України (до сфери управління якої належить орендоване майно), а саме від 2 листопада 2020 року,  в якому зазначено, що: передача вказаних приміщень в оренду Територіальному управлінню Служби судової охорони у Рівненській області є безпідставним. Стосовно передачі на умовах оренди частини приміщень першого поверху загальною площею 101,6 кв.м. (їдальні) у будівлі «Б-3» по вул. Семена Петлюри, 10, у м. Рівному та виключення вказаного об`єкта нерухомого майна із Переліку першого типу  ДСА України неодноразово зазначала, що вказані приміщення можуть бути передані для розміщення їдальні, яка забезпечить харчування саме працівників та відвідувачів Рівненського районного суду Рівненської області, Територіального управління ДСА України в Рівненській області,  Територіального управління Служби судової охорони в Рівненській області, а також працівників Рівненського міського суду Рівненської області, що розташовані поруч. Відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» контроль за виконанням умов договору оренди, у тому числі за цільовим використанням нерухомого та рухомого майна, переданого в оренду, покладається на орендодавця та балансоутримувача.
Колегія суду констатує, що особливості процесу, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, полягають у сукупності дій його учасників, спрямованих на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої   закон   пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, а тому є правочином. Таким чином, правова природа продажу майна з торгів (аукціону) дає підстави для визнання (за наявності підстав) результатів таких торгів (аукціону) недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, у тому числі й на підставі норм цивільного законодавства.
Частиною першої статті 203, частиною першою   статті 215 Цивільного кодексу  України визначено, що зміст правочину не може суперечити   Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину.
Згідно із частинами другою та третьою   статті 215 Цивільного кодексу України,   недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
При цьому стаття 215 Цивільного кодексу України наділяє правом оспорювати правочин    не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи».  
З огляду на зазначені приписи, правила статей   15,   16 Цивільного кодексу України,   кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей   3,   15, Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено: чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.
Колегія суддів констатує, що спірне орендоване майно є державним, а тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Як зазначено вище в даній поставі  між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шепард»  укладено договір оренди нерухомого майна за умовами якого орендодавцем є Відповідач, особа яка здійснює повноваження власника майно, з огляду на форму власності орендованого майна.
Відповідно до положень частин 1 статті 317 Цивільного кодексу України саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд. Тобто лише власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також повернення (вилучення) цього майна від відповідних суб`єктів.
Отже чинне законодавство не надає право саме балансоутримувачу такого майна виступати орендодавцем щодо спірного нерухомого майна та мати права орендодавця, тому балансоутримувач (в даній справі Позивач) не вправі заявляти вимогу про зобов`язання орендаря повернути орендоване майно.
Оскільки чинне законодавство не наділяє балансоутримувача правом виступати орендодавцем щодо орендованого нерухомого майна та мати права орендодавця, то відповідно балансоутримувач не вправі розпоряджатися орендованим майном та вирішувати питання щодо укладення чи не укладення договору оренди такого майна.
Як встановлено апеляційним господарським судом в даній постанові, при проведенні електронного аукціону UA-PS-2020-11-16-000025-1 Відповідачем були дотриманні усі вимоги щодо його укладення, не вчинено дій які могли б вплинути на істотні умови правочину. При цьому суд апеляційної інстанції констатує, що Позивачем не наводиться жодних таких дій.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 викладений висновок про те, що: недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Крім того, колегія суддів констатує, що при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими   закон   пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя   статті 215 Цивільного кодексу України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, якими саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, що сторона правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав.
Аналогічна  позиція наведена в  постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року в справі №904/2979/20.
Також, приймаючи рішення у даній справі, судом враховано, що Позивач є виключно балансоутримувачем майна, і останнім не надано жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позов у межах даної справи порушує права або   законом   охоронюваний інтерес останнього.
Крім того, слід звернути увагу, що   Господарський процесуальний кодекс України   передбачає, що саме на позивача покладений обов`язок по доведенню належними доказами обґрунтованості позову та порушення       прав та   законом   охоронюваних інтересів позивача.
Зважаючи на все вищевстановлене в даній постанові в площинні відсутності обставини щодо порушення оскаржуваним правочином прав та інтересів Позивача, вчинення такого правочину у відповідності до норм діючого законодавства України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими  доводи Позивача про порушення Відповідачем  під час визнання результати аукціону з передачі нерухомого майна  - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 км.м. та обладнання в кількості 25 одиниць, оформленого Протоколом електронного аукціону                            №UA-PS-2020-11-16-000025-1 від 9 грудня 2020 року, вимог законодавства України. 
Крім того,  враховуючи усе вищеописане в даній постанові, колегія суддів констатує Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, в  порушення вимог статті 50 Господарського процесуального кодексу України, на які саме права чи обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю «Шепард»  та яким чином може  вплинути рішення суду в даній справі.
Усе описане вище на переконання колегія суддів підтверджує те, що Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами  порушення оспорюваним наказом та результатом аукціону його права саме як балансоутримувача, за захистом якого він звернувся до суду з даним позовом. Дане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Позивача щодо визнання недійсним результатів аукціону з передачі нерухомого майна  - нежитлового приміщення першого поверху будівлі Б-3 площею 101,6 км.м. та обладнання в кількості 25 одиниць, оформленого Протоколом електронного аукціону         №UA-PS-2020-11-16-000025-1 від 9 грудня 2020 року.

З врахуванням серйозності та важливості основного доводу Позивача щодо відсутності інформації про індивідуально визначене майно 25 одиниць обладнання, про окремий вхід до орендованого майна та відсутність проведеної належним чином балансової вартості орендованого майна, Північно-західний апеляційний господарський суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі доводи та докази Позивача, Відповідача, як вищевказані, так і інші, наведені у позові та апеляційній скарзі (зокрема і, щодо листування між Позивачем та Відповідачем  з приводу умов та ідентифікації орендованого майна, а також балансової вартості майна), як кожний окремо, так і, головне, у їх комплексі та сукупності на підтвердження чи непідтвердження фіктивності оспорюваного Договору.
При цьому, доводи наведені Позивачем в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та усім вищеописаним в даній судовій постанові.
З огляду на усе вищевикладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Позивача  щодо визнання Договору недійсним та його розірвання. 
Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд     залишає оспорюване  рішення  без змін з огляду на його  законність і обгрунтованість,  а також з огляду на те, що при прийнятті даної постанови, Північно – західним  апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на    необхідність     скасування даного  рішення  (в розумінні частини 4      статті 269 ГПК України).
Відтак, виносячи дану судову постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Позивача,  апеляційний господарський суд,   відповідно  статті 129 ГПК України, залишає  судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Позивачем.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області на рішення Господарського суду Рівненської області від 18 січня 2022 року по справі №918/907/21 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 18 січня 2022 року по справі №918/907/21 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
5. Справу №918/907/21 повернути Господарському суду Рівненської   області.
Повний текст постанови виготовлено 18 квітня 2022 року.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Грязнов В.В.