Номер провадження: 22-ц/813/472/21 
Номер справи місцевого суду: 513/426/20
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29.12.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,
переглянувши справу №513/426/20 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Саратського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2020 року у складі судді Бучацької А.І., -
в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 29 травня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 6 березня 2017 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 6 березня 2017 року заборгованість станом на 20 квітня 2020 року в загальній сумі 18279,22 грн. та судові витрати в сумі 2270,00 грн. (а.с.4-6).
Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 11 червня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.92). 
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2020 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 8882,59 грн., судові витрати в сумі 2102,00 грн., в решті вимог відмовлено за безпідставністю (а.с.104-106).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 9 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення процентів, неустойки в повному обсязі (а.с.108-116).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права полягає у помилковості відмови у стягненні процентів, неустойки з посиланням на те, що у заяві позичальника не зазначена процентна ставка, а витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить підпису відповідача, з огляду на що такі не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.        Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне. 
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
6 березня 2017 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язалася в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті Банку (а.с.21).
На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 6 березня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.
Згідно розрахунку за Договором №б/н від 6 березня 2017 року заборгованість станом на 20 квітня 2020 року склала 18279,22 грн., з них: 8882,59 грн. заборгованість за кредитом; 3092,28 грн. заборгованість по процентам на підставі статті 625 ЦК України; 4957,72 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 846,63 грн. штраф (процента складова). 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). 
На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 6 березня 2017 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.
Судом першої інстанції задоволено позов в частині стягнення заборгованості за кредитом, рішення суду в цій частині вимог не оскаржено, тому, в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду в цій частині не перевіряється.
Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні вимог про стягнення процентів та неустойки за безпідставністю вимог, з чим суд апеляційної інстанції погоджується та, відповідно, не приймає доводи апеляційної скарги щодо частини вимог з огляду на наступне. 
3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
В справі наявною є лише підписана відповідачем Анкета-заява про надання кредиту, при цьому ні до позову, ні до апеляційної скарги не додано підписаної відповідачем Довідки про умови кредитування чи Паспорту споживчого кредиту, оформленого у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування, в яких би було чітко зазначено умови кредитування, строки, процентну ставку, відповідальність (неустойку) тощо. 
За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок підстави для задоволення вимог в частині стягнення неустойки відсутні.
       Правове обґрунтування позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам визначено з посиланням на статтю 625 ЦК України, проте доданий до позову розрахунок процентів не відповідає такому правовому підходу у нарахуванні процентів за порушення грошового зобов`язання.
Правові підстави для задоволення частини вимог, в яких відмовлено, у даній справі з огляду на надані докази не вбачається. 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що до апеляційної скарги додано письмові докази, що не були додані до позовної заяви та, відповідно, не досліджувались судом першої інстанції в силу відсутності таких у справі. 
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Учасники справи в судове засідання 16 грудня 2021 року повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку про дату, час та місце розгляду справи; відповідач, зловживаючи процесуальними правами адресовану за зареєстрованим місцем проживання кореспонденцію не отримує; справа в провадженні суду апеляційної інстанції з листопада 2020 року, учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Отже, розгляд справи завершується за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення. 
Рішення Саратського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2020 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині процентів та неустойки – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 29 грудня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков 

Є.С.Сєвєрова