П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/377/22	

 	Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.                                Дата і місце ухвалення: 17.01.2022р., м. Одеса                                         	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А :

10 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України), в якому просив суд:
-          визнати незаконним та скасувати рішення спільної житлово-побутової комісії Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №11 від 27 вересня 2021 «Про зняття з квартирного обліку частини майора запасу ОСОБА_1 із складом сім`ї 3 (три) особи, зокрема ОСОБА_1 , дружини – ОСОБА_2 , малолітньої доньки – ОСОБА_3 »;
-          зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України та Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України (спільну житлово-побутову комісію Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України та військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України) поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у Південному Одеському територіальному управлінні Національної гвардії України (військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України) майора запасу ОСОБА_1 із складом сім`ї 3 (три) особи, зокрема ОСОБА_1 , дружину – ОСОБА_2 , дочку – ОСОБА_3 , за тим самим порядковим номером, який існував до моменту прийняття рішення, із включенням до загальної черги з 19 вересня 2011 року, до першочергової черги з 29 липня 2016 року;
-          зобов`язати Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України (військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України) подати реєстратору інформацію, яка містить відомості про майора запасу ОСОБА_1 із складом сім`ї 3 (три) особи, зокрема про ОСОБА_1 , дружину – ОСОБА_2 , дочку – ОСОБА_3 , за формою затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 17.05.2011р. №47 (у редакції наказу від 08.11.2013р. №533)), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 червня 2011 р. за №669/19407, встановленою Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством економічного розвитку та торгівлі та Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації для внесення до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за загальною чергою з 19 вересня 2011 року, першочергової черги з 29 липня 2016 року;
-          зобов`язати Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України (військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України) надати ОСОБА_1 підтверджуючі документи, які свідчать про внесення до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов його та його сім`ї.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у відповідачів не було правових підстав для виключення майора запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї зі списків квартирного обліку військовослужбовців (запасу) та зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Спільною житлово-побутовою комісією не дотримано порядку зняття з обліку, зокрема, не враховано, що на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, перебувала неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , 2015 року народження.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України. Роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 17.01.2022р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що військово-службові відносини є адміністративно-правовими відносинами, оскільки регулюються нормами публічного права (відповідними нормами військового законодавства, яке є складовою частиною адміністративного права). Вимоги, що зазначені в адміністративному позові, пов`язані з проходженням публічної (військової) служби, а обмеження та позбавлення позивача та членів його сім`ї  права на житло виникло внаслідок протиправних рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень. А відтак, спірні правовідносини підлягають розгляду саме в порядку адміністративного судочинства. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в період з червня 2011 року по липень 2021 року проходив військову службу за контрактом на посадах офіцерського складу у внутрішніх військах МВС України, відповідно до Закону України «Про Національну гвардію України» - Національній гвардії України.
Згідно протоколу від 19.09.2011р. №7 рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України позивача вперше зараховано на квартирний облік з 19 вересня 2011 року на загальних підставах складом сім`ї одна особа.
Згідно протоколу від 29.07.2016р. №11 рішенням житлово-побутової комісії Південного територіального управління Національної гвардії України внесені зміни до облікової справи квартирного обліку та зараховано позивача та членів його сім`ї до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, на загальних підставах з 19.09.2011р.
У зв`язку із закінченням строку контракту наказом командувача НГУ від 28.05.2021р. №92 о/с з ОСОБА_1 припинений контракт. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.07.2021р. №152 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27 липня 2021 року.
20.07.2021р. ОСОБА_1 звернувся із рапортом щодо вирішення питання про залишення його із родиною на квартирному обліку, заперечував щодо зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з органів місцевого самоврядування міста Одеси.
Рішенням спільної житлово-побутової комісії Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленим протоколом від 27.09.2021р. №11, ОСОБА_1 разом із дружиною та донькою знято з квартирного обліку військової частини та виключено із списків загальної і пільгової черг.
Посилаючись на те, що зняття з квартирного обліку та виключення сім`ї позивача зі списків загальної та пільгової черг обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порушує їх права та законні інтереси, так як обмежує та фактично позбавляє права на житло, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що спір виник з житлових правовідносин, а тому не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів. Оскільки спір виник з приводу захисту позивачем цивільного права на отримання житла, тому, за висновками суду першої інстанції, зазначена справа підлягає розгляду місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом направленим на поновлення його порушеного права на отримання житла, гарантованого йому ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.2.16 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006р. №577, Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 31.07.2018р. №380.
Зокрема, позивач оскаржує рішення спільної житлово-побутової комісії Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №11 від 27 вересня 2021 «Про зняття з квартирного обліку частини майора запасу ОСОБА_1 із складом сім`ї 3 (три) особи, зокрема ОСОБА_1 , дружини – ОСОБА_2 , малолітньої доньки – ОСОБА_3 ».
Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У постанові від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19 Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).
Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
З аналізу наведених норм вбачається, що служба у внутрішніх військах МВС України належить до публічної служби.
Враховуючи, що така гарантія соціального захисту як поліпшення житлових умов є однією з передбачених зазначеним законом пільг для осіб, які проходили військову, тобто публічну службу, колегія суддів вважає, що означений спір є публічно-правовим, і його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали суду першої інстанції від 17.01.2022р. та  направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до ч.3 ст.312 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                            Повний текст судового рішення виготовлений 22 березня 2022 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                              О.В. Лук`янчук