ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/14693/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року (головуючий суддя Юрков Е.О.) у справі №160/14693/21 за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                               встановиВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (ЄДРПОУ: 08356179) щодо відмови у проведенні військово-лікарської експертизи стосовно встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рубіжанським MB УМВС України в Луганській області 16 березня 2001 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ) у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби згідно з Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України (ЄДРПОУ: 08356179) провести військово-лікарську експертизу стосовно встановлення причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рубіжанським MB УМВС України в Луганській області 16 березня 2001 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ) у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби згідно з Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що проходив військову службу в складі в/ч НОМЕР_3 в період бойових дій у республіці Афганістан, де отримав поранення, у зв`язку з чим перебував на лікуванні у період з 29 січня 1986 року по 20 березня 1986 року, що підтверджується архівною довідкою № 21/59/3-5710 від 26.12.2017 року. Позивач звернувся до відповідача з питанням встановлення причинного зв`язку між отриманими ним пораненнями та проходженням останнім військової служби у складі Прикордонних військ КДБ СРСР на території республіки Афганістан. Однак відповідачем було надано відповідь на його звернення № 2008 від 15.10.2020 року, де зазначено, що таке питання може бути вирішено виключно у судовому порядку. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року у справі № 160/15949/20 зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювань із
виконанням обов`язків військової служби, на яку було надано відповідь на звернення №2008 від 15.15.2020 року, з урахуванням висновків суду. На виконання рішення суду відповідачем надано роз`яснення №598/314 від 02.07.2021 року, яким позивачу відмовлено у встановленні причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби.
Позивач вказував на те, що питання щодо встановлення наявності або відсутності причинного захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) із проходженням військової служби, вирішується шляхом прийняття ВЛК відповідного рішення, а не шляхом надання роз`яснення. З цих підстав позивач вказував на неправомірність дій ВЛК під час розгляду його заяви з питанням встановлення причинного зв`язку між отриманими ним пораненнями та проходженням останнім військової служби.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яка виразилась у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, на яку було надано відповідь на звернення № 2008 від 15 жовтня 2020 року, здійсненому на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року у справі № 160/15949/20;
зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, на яку було надано відповідь на звернення № 2008 від 15 жовтня 2020 року, згідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, та за результатами її розгляду прийняти відповідну постанову.
Часткового задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу норм Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року, вбачається, що визначення штатної ВЛК причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців оформлюється протоколом засідання ВЛК, який є по своїй суті рішенням (постановою), та не може бути викладено в роз`ясненні.
Оскільки у спірному випадку відповідачем, під час розгляду заяви позивача з питання встановлення причинного зв`язку між отриманими ним пораненнями та проходженням останнім військової служби, не було прийнято рішення, то суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у спірних відносинах відповідачем допущено протиправну бездіяльність.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечуючи вказані висновки суду першої інстанції, відповідач вказує на те, що Положенням №402 прямо передбачені випадки коли протокол засідання ВЛК не складається, а видається відповідне роз`яснення. Відповідач вказує на те, що відповідно до п.21.3 глави 21 розділу ІІ Положення №402 у випадку відсутності підстав для визначення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) із проходженням військової служби, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення. З цих підстав відповідач зазначає, що оскільки у спірному випадку не існувало підстав для встановлення причинного зв`язку захворювання позивача із проходженням військової служби, то ВЛК правомірно надало останньому роз`яснення з приводу його заяви.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року у справі № 160/15949/20 визнано протиправними дії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, на яку було надано відповідь на звернення № 2008 від 15 жовтня 2020 року; зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, на яку було надано відповідь на звернення №2008 від 15 жовтня 2020 року, з урахуванням висновків суду.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року у справі № 160/15949/20 Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України прийнято та розглянуто заяву ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювань із виконанням обов`язків військової служби, на яку було надано відповідь на звернення №2008 від 15 жовтня 2020 року, за результатом якої надано роз`яснення № 598/314 від 02.07.2021 року.
Згідно вказаного роз`яснення, за результатами розгляду наданих військово-облікових та медичних документів інформовано, що початок розвитку захворювань заявника, поранень (травм, контузії, каліцтва) під час виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії не підтверджено достовірними документами. Таким чином, для встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (травм, контузії, каліцтва), з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії немає підстав.
Не погодившись з діями відповідача щодо надання роз`яснення з приводу його заяви про встановлення причинного зв`язку, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, з огляду на підстави заявленого позову, позицію сторін, висновки суду першої інстанції, які стали підставою для часткового задоволення позову, судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично суть спірних відносин полягає у тому, чи повинна була ВЛК у спірному випадку прийняти відповідне рішення (з питання заяви позивача про встановлення причинного зв`язку), чи могла надати позивачу роз`яснення за наслідками розгляду його заяви щодо встановлення наявності або відсутності причинного захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) із проходженням військової служби.
Відповідно до статті 70 Закону України “Основи законодавства України про охорону здоров`я” №2801-ХІІ від 19.11.1992 року, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджено наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі – Положення № 402).
Відповідно до п.21.3 Положення №402 причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення.
Отже, за загальним правилом, причинний зв`язок захворювання визначається ВЛК та оформлюється протоколом за формою, наведеною в додатку 19 до Положення №402.
При цьому, форма протоколу передбачає, що рішення про встановлення чи не встановлення причинного зв`язку захворювання з проходженням військової служби, приймається ВЛК колегіально, шляхом персонального голосування членів ВЛК за наслідками дослідження вихідних даних, що має у своєму розпорядженні ВЛК.
Виключенням з цього правила – оформлення протоколу, є випадки відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави.
У спірному випадку суд апеляційної інстанції не погоджується з відповідачем про відсутність підстав для визначення причинного зв`язку захворювання (отриманого поранення) із проходженням військової служби позивача. Такими підставами, для визначення наявності чи відсутності причинного зв`язку захворювання із проходженням військової служби, є надані позивачем до ВЛК документи, які свідчать: про проходження ним військової служби; участі у бойових діях; отриманих поранень та наслідків цих поранень на теперішній час.
Отже, вказані обставини повинні бути дослідження членами ВЛК, які і повинні, шляхом відповідного голосування визначитися (прийняти рішення) і з тим, чи наявний причинний зв`язок захворювання (отриманого поранення) позивача із проходженням ним військової служби.
Оскільки компетенцією щодо встановлення наявності чи відсутності причинного зв`язку між захворюванням (отриманим пораненням) із проходженням військової служби, наділені відповідні ВЛК, то суд першої інстанції цілком обґрунтовано зобов`язав відповідача розглянути заяву позивача та прийняти відносно неї відповідне рішення.
Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, з якими він пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі №160/14693/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.
     
Вступну та резолютивну частини проголошені 15.02.2022
Повне судове рішення складено 16.02.2022
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк