ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року          м.Дніпро         Справа №  904/6991/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В.,
судді: Подобєд І.М., Кощеєв І.М.
Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021, повне рішення складено 11.10.2021 суддя Ярошенко В.І., у справі №904/6991/21
за позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь
до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", 
м. Дніпро
про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів,-

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку вантажів у сумі 88  367,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно зі змістом залізничних накладних вагони із вантажем були доставлені відповідачем на адресу позивача із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, а тому відповідач є таким, що прострочив свої зобов`язання з поставки товару, у зв`язку з чим сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу складає 88 367,20 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021 у цій справі у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зменшення розміру штрафу відмовлено та позов задоволено повністю; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 88 367,20 грн. та судовий збір у розмірі 2  270,00 грн.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що відповідні відмітки, що передбачені п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу у залізничних накладних №№ 52782851, 3077731, 53126207, 40013948, 40137218, 40137226, 40137234, 40144552, 40144560, 40144784, 40174468, 32044125, 32044117, 32039794, 32059610, 32030462, 32063307, 45931193, 53263414, 53335295, 53628491, 45177698, 53675146, 53754644, 42502864, 42502872 відсутні, тому збільшення термінів доставки по вказаним накладним не застосовується.
Суд першої інстанції вказав, що акти загальної форми ГУ-23 № 5118 та № 5119 від 04.02.2021 складені проміжними станціями на шляху прямування вантажу за залізничною накладною № 322029712 від 01.02.2021 вже поза межами 5-добового нормативного строку доставки (4 доби на відстань 645 км + 1 доба на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям), а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у підтвердження факту існування обставин, що дають залізниці право на відповідне збільшення терміну доставки вантажу.
Господарський суд визнав обґрунтованим здійснений позивачем розрахунок штрафу відповідно до статті 116 Статуту залізниць України та пунктам 1.1, 1.2, 2.1, 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу, тому визнається судом обґрунтованим.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу суд не вбачав підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій до 50%, враховуючи те, що відповідачем не надано суду належних доказів у підтвердження свого майнового становища станом на поточний рік, доказів поважності причин неналежного виконання зобов`язань, а також винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.
Доводи та вимоги апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021 у справі №904/6991/21 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» в частині стягнення 43  714,10 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на ті обставини, що  господарським судом взагалі не досліджено збільшення терміну доставки вантажів за накладними №№ 32029712, 32044117, 32044125, 32059610, 32063307, 40013948, 42502864, 42502872, за якими вагони затримувалися на шляху прямування по станціях Знам`янка, Помічна, Долинська у зв`язку з тимчасовою перервою в перевезенні не з вини залізниці, про що складені акти загальної форми ГУ-23: від 05.02.2021 № 3294, від 06.02.2021 № 3484, від 07.02.2021 № 3545, від 02.02.2021 № 723, від 03.02.2021 № 152, від 16.04.2021 № 11256 і зроблено відмітки у графі 49 накладних, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки згідно з п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів.
Таким чином, на думку апелянта, сума 36  065,40 грн. стягнена неправомірно.  
Також скаржником у апеляційній скарзі наведено контррозрахунок заборгованості по накладним.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021 у справі №904/6991/21 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання доказів сплати судового збору у сумі 3405,00 грн.
Недоліки апеляційної скарги скаржником усунуто.
Ухвалою суду від 24.11.2021 відновлено строк подання апеляційної скарги та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021 у справі №904/6991/21, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Позивач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. В обґрунтування позивач зазначає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства стягнув штраф з відповідача відповідно до розрахунку штрафу доданого до позовної заяви, проти арифметичної правильності якого відповідач не заперечував.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Відповідачем до станції призначення Нікополь Придніпровської залізниці здійснено перевезення вантажів (руда, кокс, флюси, кварцит тощо), одержувачем яких є Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів".
Вказані перевезення оформлені залізничними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи: №№ 52782851, 3077731, 53126207, 40013948, 40137218, 40137226, 40137234, 40144552, 40144560, 40144578, 40144784, 40174468, 32029712, 32044125, 32044117, 32039794, 32059610, 32030462, 32063307, 45931193, 53263414, 53335295, 53628491, 45177698, 53675146, 53754644, 42502864, 42502872.
Одержувачем вантажу у накладних зазначено позивача.
Як вбачається із копій залізничних накладних, наданих до позовної заяви, вагони з вантажем були доставлені на адресу позивача із простроченням.
До матеріалів справи позивачем надано розрахунок штрафу.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Предметом спору у даній справі є питання наявності чи відсутності підстав для стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що вантаж за наявними у матеріалах справи залізничними накладними доставлено позивачеві з порушенням терміну, визначеного статтею 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, тому з урахуванням пункту 2.9 Правил, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу за прострочення доставки вантажу у розмірі 88  367,20. 
Разом з тим, відповідач вважає, що по накладним №№ 40144578, 45931193, 32029712, 32044117, 32044125, 32059610, 32063307, 40013948, 42502864, 42502872 позивачем та судом першої інстанції не враховано відмітки про затримку та продовження термінів доставки, вказані у розділі 49 спірних накладних, які вчинені у відповідності до пункту 2.9 Правил.
На підтвердження своїх доводів відповідач посилається на акти загальної форми, які наявні в матеріалах справи.
Статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України «Про транспорт», Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Пунктом 6 Статуту визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем; відповідно до пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача; накладна є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
Додатком №1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком №2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів.
Згідно із статтею 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів.
Положеннями статті 129 Статуту передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.
За приписами частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 231 ГК законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.
Нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш, ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.
Відповідно до пункту 2.9 Правил у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника або інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
Водночас слід відзначити, що перелік причин затримки, визначених у пункті 2.9 Правил, не є вичерпним.
Відповідно до пункту 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
Згідно з пунктом 4 Правил складання актів комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.
Отже вищевказані норми покладають обов`язок на відповідача у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин, та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/3745/19.
Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що місцевим судом не досліджено акти загальної форми, в тому числі у розрізі спірних накладних та відповідності їх (актів загальної форми) Правилам складання актів, тобто не надано належної правової оцінки причинам затримки доставки вантажу та наявності підстав продовження терміну доставки відповідно до Правил.
Апеляційний господарський суд акцентує увагу на тому, що це є необхідною передумовою для правомірного перерахунку штрафу з урахуванням приписів пункту 2.9. Правил та статті 116 Статуту.
Водночас, виходячи із приписів Правил складання актів, наявність відмітки у накладній не може автоматично свідчити про наявність/відсутність обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №   910/6762/19.
Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Колегія суддів вважає за необхідне відзначити і те, що наявність відмітки у перевізних документах про затримку вантажу, не звільняє відповідача від обов`язку довести ті обставини, на які останній посилається у підтвердження своїх заперечень проти позову, у даному випадку, обставини наявності підстав у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі № 910/3745/19.
З приводу тверджень апелянта, що позивачем по залізничній накладній № 40144578 заявлено штраф на загальну суму 7  662,60 грн. за прострочення 4 вагонів №№ 56846314,  56850142, 62479803, 64500762, колегією суддів встановлено, що відповідно до графи 19 накладної № 40144578 стосовно загальної кількості вагонів у відомості вагонів заначено зазначено лише два номери вагонів, а саме: № 56850142 та № 56846314 з провізною платою 9  612,00 грн. за кожен. 
Таким чином, суд апеляційної погоджується з апелянтом в частині стягнення за цією залізничною накладною суми штрафу у розмірі 3  844,80 грн. за 3 доби прострочення (2 х (9  612,00грн.х20%).
Щодо залізничної накладної № 32029712 від 01.02.2021, то:
-          вантаж прийнятий до перевезення 01.02.2021 (графа 56);
-          відстань перевезення – 825 км (графа 30);
-          825 км/200 км/добу = 5 діб (округлюється до повної доби).
5 діб + 1 доба = 6 діб (з 24-00 01.02.2021 по 24-00 06.02.2021 (120 годин), однак доставлено лише 10.02.2021 (фактичний строк доставки – 216 годин), чим допущено прострочення доставки на 4 доби (96 годин).
В графі 49 накладної № 32029712 від 01.02.2021 є відмітка про акт від 04.02.2021 №5118 про ВУ-36 від 04.02.2021 о 14 год. 00 хв., акт від 05.02.2021 №3294, акт від 04.02.2021 №5119 про ВУ-35 від 04.02.2021 о 14 год 00 хв.
З акту загальної форми №3294 від 06.02.2021 вбачається, що термін доставки вагонів №№ 61577474, 63116255, 63116529, 53587689, 56921893, 56684988, що слідували по відправці № 32029712 збільшено на 2 доби не з вини залізниці відповідно до вимог п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 внаслідок введення карантину згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палата в Україні».
Колегія суддів не погоджується з даним твердженням та зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої SARS-CoV-2 установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України, проте спірні перевезення відбувались в період лютий - квітень 2021 року, тобто поза межами дії вказаної вище постанови та, поряд з цим, вказаною постановою встановлено обмеження руху пасажирських перевезень, а не вантажних.
З приводу посилань апелянта в актах загальної форми на ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палата в Україні» слід зазначити наступне.
Частиною 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палата в Україні» передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Однак, відповідачем не надано сертифікатів торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) в підтвердження обставин непереборної сили.
Таким чином, наданий відповідачем акт загальної форми № 3294 від 06.02.2021 не приймається судом до розгляду у якості належного та допустимого доказу при вирішенні питання щодо звільнення відповідача від сплати штрафу за прострочення доставки вагонів №№ 61577474, 63116255, 63116529, 53587689, 56921893, 56684988 за накладною №32029712 від 01.02.2021, оскільки відповідачем не доведено тих обставин у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу для збільшення терміну доставки вантажу останнім.
Крім того, відповідачем не надано до суду доказів того, які саме та яким чином введенні карантинні обмеження, які зазначено в акті № 3294 від 06.02.2021, вплинули на затримку доставки вантажу.
З наведених вище обставин та з тих самих підстав, судом апеляційної інстанції акти загальної форми ГУ-23: від 05.02.2021 № 3294, від 06.02.2021 № 3484, від 07.02.2021 № 3545, від 02.02.2021 № 723, від 03.02.2021 № 152, від 16.04.2021 № 11256 також не приймаються до розгляду у якості належного та допустимого доказу при вирішенні питання щодо звільнення відповідача від сплати штрафу за прострочення доставки вантажу за накладними №№ 32029712, 32044117, 32044125, 32059610, 32063307, 40013948, 42502864, 42502872.
Отже, розмір штрафу за залізничною накладною № 32029712 від 01.02.2021 за прострочення на чотири доби по відправці вагонів №№ 61577474, 63116255, 63116529, 53587689, 56921893, 56684988, 32029712 складає 19  161,00 грн. (10  645,00 грн.х30%) х 6 вагонів). 
Що стосується наданих відповідачем актів загальної форми №5118 та №5119 від  04.02.2021, то суд зазначає, що згідно відомостей вагони № 63617427 та № 64169253 за   накладною № 32029712 від 01.02.2021 відчеплено з причин технічної несправності ВУ-23 02.02.2021 об 11:02 та вагони відремонтовано 04.02.2021 об 14:00, тобто наявна затримка у 51 годину, що дає залізниці право на відповідне збільшення терміну доставки вантажу цими вагонами (120 (нормативний строк доставки)+51=171).
Отже, прострочення доставки вантажу за накладною № 32029712 від 01.02.2021 по відправці вагонів № 63617427 та № 64169253 є меншим ніж 2 повні доби, 48 годин (216 год (фактичний час доставки за 9 діб) – 171 (120 + 51 ) = 45), тому штраф за прострочення доставки вантажу не застосовується.
Стосовно залізничної накладної № 45931193 від 18.03.2021, то:
-          вантаж прийнятий до перевезення 18.03.2021 (графа 56);
-          відстань перевезення – 234 км (графа 30);
-          234 км/200 км/добу = 2 доби (округлюється до повної доби).
2 доби + 1 доба = 3 доби (з 24.00 години 18.03.2021 до 24:00 години 21.03.2021, 72 доби), однак доставлено лише 27.03.2021, чим допущено прострочення доставки на 6 діб (144 години).
В графі 49 накладної № 45931193 від 18.03.2021 є відмітка про акт від 24.03.2021 №8133 про термін доставки продовжено: з 20.03.2021 о 03:55 до 24.03.2021 о 17:30, а отже на 110 годин збільшено термін доставки вантажу.
Таким чином, прострочення доставки вантажу за накладною № 45931193 від 18.03.2021 складає 34 години (216 (фактичний час доставки за 9 діб) - 182 години (72 +110) = 34 години), що є меншим ніж 2 повні доби, 48 годин, тому штраф за прострочення доставки вантажу не застосовується.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що за здійсненим вище перерахунком сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу не зменшилась, тому підстави для задоволення апеляційної скарги про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021 у справі №904/6991/21 в частині стягнення 43 714,10 грн. відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а оскаржуване рішення господарського суду відповідає чинному законодавству, тому підстави передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021 у справі №904/6991/21 в частині стягнення 43 714,10 грн. відсутні.
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269-270, 275, 276, 281-282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2021 у справі №904/6991/21– залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Головуючий суддя                                                     О.В. Чус

Суддя                                                                           І.М. Подобєд

Суддя                                                                        І.М. Кощеєв