П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 540/5448/21	
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач-1), в якому (з врахуванням уточненого позову від 28.09.2021 року) просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 25.05.2021 року, викладене в повідомленні за №1794/03-16 від 31.05.2021 року про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 21.05.2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від загальної суми усіх складових місячної заробітної плати прокурора Запорізької області на підставі довідки, виданої Запорізькою обласною прокуратурою від 06.04.2021 року №21-338 з урахуванням раніше проведених виплат (з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії).
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що порушує права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, гарантоване Конституцією України, оскільки відповідач-1 мав здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії з посади прокурора Запорізької області за вислугу років на підставі подано заяви, документів пенсійної справи, а також додатково наданих документів (довідки прокуратури Запорізької області) з розрахунку 90% від суми місячного заробітку прокурора Запорізької області.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року задоволено клопотання відповідача-1 та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач-2).
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року, виходячи за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод, та інтересів позивача, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 25.05.2021 року, викладене в повідомленні за №1794/03-16 від 31.05.2021 року, про відмову позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо зменшення основного розміру призначеної позивачу пенсії з 90% до 60% від заробітку.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії в розмірі 90% від заробітку, починаючи з 01.02.2021 року відповідно до довідки прокуратури Запорізької області від 06.04.2021 року №21-338вих-21, з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2009 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від заробітної плати з урахуванням фактично отримуваних виплат і умов праці, що існували на день призначення пенсії.
06.04.2021 року Запорізькою обласною прокуратурою виготовлено довідку №21-338вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 01.01.2021 року, за відповідною (прирівняною) посадою керівника обласної прокуратури (прокурора Запорізької області).
21.05.2021 року позивач звернувся до Вознесенівського сервісного центру об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам згідно Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Запорізької обласної прокуратури від 06.04.2021 року №21-338вих-21.
Враховуючи положення п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, заява позивача про перерахунок пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам згідно до Закону України «Про прокуратуру» від 21.05.2021 року, після автоматичного розподілу потрапили до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.
Згідно рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 25.05.2021 року позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки при проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 06.04.2021 року №21-338вих-21 встановлено, що розмір пенсії після перерахунку з 01.06.2021 року буде становити 17690,00 грн. (107520,20 грн. х 60%) з обмеженням до десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, що становить менше, ніж до перерахунку (18025,03 грн. - до перерахунку). Отже, проведення перерахунку пенсії згідно заяви від 21.05.2021 року на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 06.04.2021 року №21-338вих-21 за вимогами ст.86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% від суми заробітної плати є недоцільним, так як приводить до зменшення розміру пенсії.
17.09.2021 року позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 06.04.2021 року №21-338вих-21.
Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 27.09.2021 року №923040813740 позивачу здійснено перерахунок пенсії за вислугу років з урахуванням: середньомісячного заробітку 107520,00 грн., страхового стажу 22 роки 5 місяців 28 днів, загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 60%. З 01.02.2021 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 17690,00 грн..
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії прокурорів має застосуватися норма, що визначає розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а наступні зміни законодавства стосуються змін розміру відсотків саме при призначенні пенсії прокурорам.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
На час призначення позивачу пенсії особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (до 15.07.2015 року) (далі – Закон №1789-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
В подальшому положення ст.50-1 Законом №1789-ХІІ втратили чинність, окрім частин 3, 4, 6 та 11, проте ці частини не стосувались питання проведення перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури, у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
Відповідно до ч.2 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII (далі – Закон №1697-VII) (в редакції станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії 21.05.2021 року) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Саме на підставі вказаних положень чинного законодавства, відповідачем-2 при здійсненні перерахунку пенсії позивачу встановлено розмір пенсії 60 відсотків.
В даній справі по суті розглядаються правовідносини, які виникли внаслідок перерахунку, який був встановлений в первинній редакції ч.20 ст.86 Закону №1697-VII, відповідно пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019.
На думку колегії суддів слід дослідити можливість застосування норми ч.1 ст.50-1 Закону №1789-XII, яка втратила чинність станом на дату проведення перерахунку здійсненого відповідно до норм чинного Закону №1697-VII.
У Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії працівникам органів прокуратури таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.
В даному випадку, позивач, бажаючи реалізувати своє право на перерахунок пенсії, звернувся до органу ПФУ з довідкою про розмір його заробітної плати, яку складено відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(II)/2019 та ст.ст.81, 86 Закону №1697-VII із складовими, які є відмінними від тих, на підставі яких визначався розмір його пенсії при призначенні та перерахунках здійснених в період чинності Закону №1789-XII.
Необхідно враховувати те, що розмір пенсії прокурора перебуває у прямій залежності від його заробітної плати, яка є базою для обрахунку пенсії, але заробітна плата прокурора Законами України від 05.11.1991 року №1789-XII та від 14.10.2014 року №1697-VII визначалась по-різному.
Так, частиною 1 ст.49 Закону №1789-XII було передбачено, що заробітна плата прокурорів і слідчих прокуратури складається із посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років, а розміри посадових окладів, надбавок за класні чини та вислугу років затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, Законом №1789-XII не було визначені розміри посадових окладів прокурорів і повноваження щодо їх визначення були надані Кабінету Міністрів України.
На виконання своїх повноважень Кабінет Міністрів України постановою від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» затвердив схему посадових окладів працівників органів прокуратури.
Згідно з частиною 1 ст.81 Закону №1697-VІІ заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Частинами 1 та 3 ст.81 Закону №1697-VІІ визначено структуру заробітної плати, відповідно до якої заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:
1) вислугу років;
2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
З 01.01.2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 01.01.2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
З наведеного слідує, що на відміну від діючого Закону №1697-VІІ, попередній Закон №1789-XII по-іншому визначав складові заробітної плати прокурів та не встановлював розміри посадових окладів, повноваження щодо встановлення яких були надані Кабінету Міністрів України, у межах яких прийнято Постанову №505, яка і визначила відповідні розміри посадових окладів прокурорів.
Згідно з п.1 Розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури» від 19.09.2019 року №113-IX (далі - Закон №113), визнано такими, що втратили чинність норми Закону України «Про прокуратуру» у редакції 1991 року, у тому числі частина 1 ст.49, якою однією зі складових заробітної плати прокурорів визначалась надбавка за класні чини.
Рішенням Конституційного Суду України від 26.03.2020 року у справі №6-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 року у справі №6-р/2020 визначено, що положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону №1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто, з 26.03.2020 року.
Колегія суддів звертає увагу на висновки сформовані в рішенні Конституційного Суду України від 26.03.2020 року у справі №6-р/2020, а саме, що заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Основного Закону України, має визначатися виключно законом.
За таких умов, позивач має право отримувати пенсійні виплати, обраховані із суми заробітної плати прокурорів, встановленої чинним Законом №1697-VII.
Реалізуючи своє право на перерахунок пенсії на підставі норм чинного Закону №1697-VII, та отримавши належну довідку, складену відповідно до приписів вказаного Закону, позивач помилково вважає можливим застосування ст.50-1 Закону №1789-XII, оскільки вона втратила свою чинність.
Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсоткове значення розміру пенсії є незмінним та має застосовуватися норма, що визначала відсотковий розмір пенсії станом на дату її призначення.
Колегія суддів зауважує, що ретроспективне застосування при обчисленні пенсійної виплати позивачу положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка на дату такого перерахунку втратила чинність, неодмінно призведе до ситуації непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів та суперечитиме принципу дії закону у часі.
Отже, застосування при обчисленні пенсії позивача з 21.05.2021 року положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, які втратили чинність, щодо визначення розміру пенсійної виплати виходячи з 90% місячного заробітку не відповідатиме конституційному принципу рівності перед законом та суперечитиме приписам ст.24 Конституції України.
Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Крім цього, згідно положень абзацу 6 п.15 ст.86 Закону №1697-VII (в редакції Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII частину 15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року викладено в такій редакції, зокрема:
«Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність».
Пунктом І прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII визначено, що в частині вищевказаних змін закон набирає чинність з 25.04.2015 року.
З наведеного слідує, що вказаними законодавчими положеннями встановлено обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнані, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.
Також колегія суддів зауважує, що обмеження пенсій прокурорів максимальним розміром встановлювалося також і в попередньому Законі України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, а саме статтею 50-1 даного Закону, які не було визнано неконституційними.
Судова колегія усвідомлює, що чинні положення абзацу 6 п.15 ст.86 Закону №1697-VII йдуть в розріз із положеннями ст.81, ч.2 ст.86 даного Закону, оскільки вони по суті нівелюють можливість отримання прокурором пенсії в розмірі саме 60% (конкретному матеріальному (грошовому) виразі) від його заробітної плати.
В той же час, колегія суддів вважає неможливим застосувати механізм, визначений ст.7 КАС України, а саме звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України, оскільки стосовно абз.6 п.15 ст.86 Закону №1697-VII таке подання до Конституційного Суду України вже здійснювалося Верховним Судом України 20.01.2017 року.
За наслідками розгляду вказаного подання ухвалою Великої Палати Конституційного Суду України від 19.06.2018 року по справі №1-19/2018(172/17) відмовлено у відкритті конституційного провадження.
Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 року справа №580/5962/20.
За таких обставин, колегія суддів робить висновок про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо визнання протиправними дії відповідача-2 щодо зменшення основного розміру призначеної позивачу пенсії з 90% до 60% від заробітку та зобов`язання відповідача-2 здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії в розмірі 90% від заробітку.
Також колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 від 25.05.2021 року, викладеного в повідомленні за №1794/03-16 від 31.05.2021 року, про відмову позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки, враховуючи наведені висновки апеляційного суду, відповідач-1 діяв в межах своїх повноважень та відповідно до діючого законодавства, а проведення перерахунку пенсії згідно заяви від 21.05.2021 року на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 06.04.2021 року №21-338вих-21 за вимогами ст.86 Закону України «Про прокуратуру» призвело б до зменшення розміру пенсії позивача, що є недоцільним. 
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.