ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/1836/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Савицького Я.Ф.,
          суддів: Колоколова С.І.,
                                                         Ярош А.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного навчального закладу "Цебриківський професійний аграрний ліцей"
на рішення Господарського суду Одеської області 
від 19 жовтня 2021 року (повний текст складено 23.10.2021)
по справі № 916/1836/21          
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД"
до відповідача: Державного навчального закладу "Цебриківський професійний аграрний ліцей"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:  Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ"
про: стягнення 56 295,08 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Лічман Л.В.
дата та місце винесення рішення: 19.10.2021, м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" (далі- позивач, ТОВ "СЕРВІС ГРУПП ЛТД") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Державного навчального закладу "Цебриківський професійний аграрний ліцей" ( далі - відповідач, ДНЗ "Цебриківський професійний аграрний ліцей") боргу у загальній сумі 56  295,08 грн., а саме: основний борг у сумі 52  258,10 грн., пеня у сумі 2484,05 грн., три відсотки річних у сумі 502,54 грн. та інфляційні нарахування у сумі 1050,39 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані не оплатою відповідачем переданого йому газу в лютому 2021 року відповідно, невиконання свого зобов`язання щодо розрахування з позивачем за отриманий газ у визначений договором строк.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 у справі №916/1836/21 (суддя Лічман Л.В.)  позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" задоволено частково. Стягнуто з Державного навчального закладу ,,Цебриківський професійний аграрний ліцей     на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,СЕРВІС ГРУПП ЛТД      52257,20 грн. основного боргу, 502,53грн. 3% річних, 1049,90грн. інфляційних нарахувань. В решті позовних вимог відмовлено.
У вказаному рішенні суд першої інстанції встановив, що позивач невірно кваліфікував спірні правовідносини, заявляючи до стягнення не оплачену відповідачем поставку, здійснену у лютому 2021, як борг за договором №17-313/19 від 27.01.2020. Проте, місцевий господарський суд дійшов висновку, що  враховуючи обізнаність сторін про те, що ними вичерпано ліміт поставок, встановлений письмовим Договором, те, що жодна зі сторін не припинила співпрацю, а, отже, вони мали розуміти правові наслідки своєї поведінки (для позивача, наприклад, у вигляді неможливості посилатись на невиконання письмового Договору, а для відповідача - на необхідність оплатити спожиті обсяги товару), позов про стягнення заборгованості за спожитий природний газ підлягає задоволенню в сумі 52257,20 грн., тобто частково (в тексті позову позивач безпідставно просить стягнути 52258,10 грн. основного боргу). Крім того, задовольняючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрати, суд вважав, що матеріалами справи підтверджене невиконання відповідачем грошового зобов`язання, строк виконання якого настав з урахуванням приписів ст. 692 ЦК України (товар має бути оплачений відразу після його прийняття, адже усний договір про поставку товару у лютому 2021 інших строків оплати не передбачає).
Водночас, дослідивши матеріали справи місцевий господарський суд врахував, що розмір штрафних санкцій за неналежне виконання грошових зобов`язань у даному випадку законом не визначено, питання щодо можливості стягнення та розміру неустойки мали бути узгоджені контрагентами, доказів чого немає, а тому, у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення 2484,05 грн. пені  відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державний навчальний заклад "Цебриківський професійний аграрний ліцей" звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 у справі №916/1836/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову повністю у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, а також порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги скаржник зазначає, що визнаючи підстави для задоволення позову, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позивачем підстав позову та самостійно їх змінив, оскільки позивач у своїй позовній заяві не наводив фактичних обставин щодо існування між сторонами усних домовленостей та їх змісту, а також не зазначив правовідносини, що виникли між сторонами за усним договором.
Таким чином, апелянт наполягає на тому, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, зокрема ч.1 ст.14, ч.3 ст.46, ч.2. ст. 237, оскільки визначальними для суду є фактичні обставини, наведені в позовній заяві і тому суд не вправі самостійно змінювати підстави позову. 
Крім того, скаржник вважає, що відповідач з позивачем ніяких «усних договорів» на поставку природного газу не укладав і співпраця між ними з питання цієї поставки була повністю припинена 31.01.2021 року  коли повністю вичерпав свою дію в частині обсягів постачання газу укладений між сторонами договір від 27 січня 2020 року №17-313/19 про постачання природного газу. На підтвердження даного факту, є не підписаний акт прийому-передачі природного газу від 28.02.2021 №1876 за лютий 2021 та не оплатив його.
Тобто, на думку позивача, суд першої інстанції безпідставно вважає докази обсягів спожитого відповідачем у лютому 2021 року природного газу витяг з інформації платформи оператора ГТС АТ «Укратрансгаз», оскільки між сторонами не був укладений договір постачання природного газу, позивач не погоджував з відповідачем обсяг постачання газу у лютому 2021 року і тому не мав права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів.
Крім того, на думку апелянта, що оскільки він є юридичною особою яка є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів, будь-який  правочин є нікчемним без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель. 
Більш детально Державного навчального закладу "Цебриківський професійний аграрний ліцей" викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2021, у складі головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Головея В.М., Разюк Г.П., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного навчального закладу "Цебриківський професійний аграрний ліцей" на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 у справі №916/1836/21; ухвалено розглянути вказану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_1 , відповідно до Рішення Вищої Ради Правосуддя від 17.02.2022 №139/0/15-22 та тимчасовою непрацездатністю судді Разюк Г.П., справу №916/1836/21 прийнято до свого провадження зміненим складом суду, а саме: головуючий суддя - Савицький Я.Ф., судді: Колоколов С.І., Ярош А.І., про що винесена відповідна ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду   з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи наведене, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, з метою дотримання розумного строку судова колегія вважає за необхідне розглянути справу поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Із огляду на матеріли справи вбачається, що 27.01.2020 між ТОВ ,,СЕРВІС ГРУПП ЛТД» (Постачальник) та ДНЗ ,,Цебриківський ПАЛ» (Споживач) було укладено договір про постачання природного газу №17-313/19 ( далі - Договір). (а.с. 13-22 )
Пунктом 2.1 Договору 1 передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачу до 31.12.2020 року (включно) природний газ (Показник національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09120000-6 - Газове паливо), (далі - природний газ, газ), належної якості та кількості у порядку передбаченому Договором, а також надавати послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи), а Споживач зобов`язується оплачувати вартість газу у розмірах, строки та в порядку, що визначений умовами Договору.
Фактичний обсяг споживання в розрахунковому періоді може відрізнятися від підтвердженого обсягу природного газу не більше ніж на 5%. (п.3.3 Договору ).
Відповідно до п.3.7 Договору  передбачено, що приймання передача природного газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання щомісячних актів приймання-передачі природного газу, які оформлюються на підставі даних кожного комерційного вузла обліку та є підставою для остаточних розрахунків між сторонами .
Згідно п.3.8 Договору  встановлено, що визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:
За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (про транспортованого) газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. (п.3.8.1 Договору)
На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірник акта приймання-передачі газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника (п.3.8.2 Договору) 
У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в одностороньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разу не позбавлений права звернутись до суду за вирішення спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника. (п.3.8.4 Договору).
У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі  газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. ( п.3.8.5 Договору).
Пунктом 4.1 Договору  передбачено, що сторони домовились, що постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється Постачальником та оприлюднюється ним на своєму сайті. Вартість природного газу розрахована з урахуванням тарифу на послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи), який відповідно до постанови НКРЕКП № 2001 від 21.12.2018 р. складає 188,63 грн за 1000 куб. м на добу з урахуванням ПДВ. Ціна на природний газ з урахуванням тарифу на послуги із замовлення (бронювання) потужності складає 5226,00 грн, в т.ч. ПДВ - 20% - 871,00 грн. Розрахунковий період визначається відповідно до обраного Споживачем порядку оплати природного газу, передбаченого п.4.5 цього Договору:
І. У разі оплати замовлених обсягів газу за 5 (п`ять) діб до початку місяця поставки, вартість поставленого газу визначається за ціною категорії І ,,за умови оплати за 5 днів до початку розрахункового періоду постачання газу» ;
ІІ. У разі оплати протягом місяця поставки газу та/або після закінчення місяця поставки газу, вартість поставлених обсягів природного газу, визначається за ціною категорії ІІ ,,за умови оплати протягом або після розрахункового періоду постачання газу»
Згідно п.4.4. Договору  встановлено, що датою оплати (здійснення розрахунку) визначається дата, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок Постачальника.
Пунктом 4.5. Договору  Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пункту 4.1 Договору, є обов`язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та у розрахунках за газ згідно з умовами Договору.
Відповідно до п.4.7 Договору  встановлено, що  загальна вартість даного Договору складає 258164,40 грн., у т.ч. ПДВ - 43027,40 грн., повністю відповідає ціновій пропозиції учасника - переможця процедури закупівлі та складається з урахуванням сум вартостей усіх обсягів газу, поставленого протягом усіх газових місяців.
          У випадку недоплати вартості спожитого у розрахунковому періоді природного газу, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунку-фактури та/або акту приймання-передачі природного газу (п.4.8.3 Договору).
          Пунктом 5.3 Договору  встановлено, що Споживач зобов`язується:
Забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості газу згідно з умовами договору. (п. 5.3.2 Договору ).
Самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках:
-          порушення строків розрахунків за Договором;
-          відсутності або недостатності підтвердження обсягу природного газу, виділеного Споживачу;
-          перевитрат добового та/або місячного підтвердження обсягу газу без узгодження з Постачальником;
-          в інших випадках, передбачених Правилами постачання газу, іншими актами законодавства.  (п. 5.3.5. Договору ).
Споживач зобов`язаний самостійно припинити (обмежити) власне споживання газу у випадках та порядку, передбачених чинним законодавством та Договором (п.8.1. Договору).
Відповідно до п.11.1 Договору , договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31 грудня 2020 року, а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення. Дія Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у даному Договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 11.1- 11.2 Договору 1).
На виконання умов договору сторонами було укладено ряд додаткових угод до Договору 1, а саме: Додаткова угода №1 від 28.01.2020; Додаткова угода №2 від 28.04.2020; Додаткова угода №3 від 23.09.2020; Додаткова угода №4 від 21.10.2020; Додаткова угода №5;  Додаткова угода №6 від 05.11.2020;  Додаткова угода №7 від 30.11.2020; Додаткова угода №8 від 04.02.2020; Додаткова угода №9 від 02.03.2021; Додаткова угода №10 від 02.03.2021; Додаткова угода №11 від 02.03.2021.
Так, додатковою угодою від 30.11.2020 р. № 7 до Договору, зокрема, зменшено загальну його вартість на 150000,00 грн. та визначено її як 106206,18 грн., у т.ч. ПДВ - 17701,03 грн., що повністю відповідає ціновій пропозиції переможця процедури закупівлі та складається з урахуванням сум вартостей обсягів газу, поставленого протягом усіх місяців.
Відповідно до п.1 додаткової угоди від 02.03.2021 р. № 10 до Договору, враховуючи ч.5 ст.36 Закону України ,,Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 р. № 922-VIII (зі змінами), сторони дійшли взаємної згоди укласти цю додаткову угоду про продовження строку дії Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі, а саме 21241,00 грн, в т.ч. ПДВ - 3540,17 грн.
Додатковою угодою від 02.03.2021 р. № 11 до Договору внесено зміни до п.4.1 Договору, виклавши його в наступній редакції: ,,Сторони домовились, що постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється Постачальником та оприлюднюється ним на своєму сайті. Вартість природного газу розрахована з урахуванням тарифу на послуги із замовлення (бронювання) розподілу потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи), який відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 3013 від 24.12.2019 року ,,Про встановлення тарифів для ТОВ ,,ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ» на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки складає 163,90 грн за 1000 м. куб. на добу з урахуванням ПДВ. Ціна на природний газ з урахуванням тарифу на послуги із замовлення (бронювання) потужності складає 8267,00 (вісім тисяч двісті шістдесят сім грн. 00 коп.), в т.ч ПДВ - 20% - 1377,83 грн. Розрахунковий період визначається відповідно до обраного Споживачем порядку оплати природного газу передбаченого п.4.5 цього Договору:
І. У разі оплати замовлених обсягів газу за 5 (п`ять) діб до початку місяця поставки, вартість поставленого газу визначається за ціною категорії І ,,за умови оплати за 5 днів до початку розрахункового періоду постачання газу» ;
ІІ. У разі оплати протягом місяця поставки газу та/або після закінчення місяця поставки газу, вартість поставлених обсягів природного газу, визначається за ціною категорії ІІ ,,за умови оплати протягом або після розрахункового періоду постачання газу» .
Договір, додаткові угоди до нього підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками контрагентів.
          На підтвердження своєї правової позиції,  позивачем додано витяг з інформаційної платформи ГТС - АТ ,,Укртрансгаз» , який є належним доказом того, ким та в якому обсязі здійснено поставку природного газу, в період з 01.02.2021 р. до 21.02.2021 р. включно ДНЗ ,,Цебриківський ПАЛ» спожито природний газ в обсязі 6321 куб.м за рахунок ресурсу ТОВ ,,СЕРВІС ГРУПП ЛТД» .
Державний навчальний заклад «Цебриківський професійний аграрний ліцей» відмовився від підписання акту прийому-передачі природного газу від 28.02.2021 №1876 за лютий 2021 та оплати на користь ТОВ ,,СЕРВІС ГРУПП ЛТД» 52257,20 грн. з ПДВ, що спричинило подачу позову до Господарського суду Одеської області в рамках провадження у даній справі.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Згідно з  статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 1  статті 11 Цивільного кодексу України  передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до  статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Як передбачено  статтею 174 ГПК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.
Згідно з  статтею 627 Цивільного кодексу України  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього  кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За умовами  статті 629 ЦК України  договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З огляду на матеріали справи вбачається, що 27.01.2020 між  ТОВ ,,СЕРВІС ГРУПП ЛТД» та ДНЗ ,,Цебриківський ПАЛ» було укладено договір про постачання природного газу №17-313/19. В період з 01 по 21 лютого 2021 р. поставка газу відповідачу в розмірі 6321 куб.м на суму 52257,20 грн також здійснена позивачем, однак не в межах Договору, передбачені обсяги поставки природного газу вичерпано в січні 2021 року.
Твердження же апелянта відносно того, що між позивачем та відповідачем не існувало жодних усних домовленостей приймаються до уваги,оскільки згідно з частиною 1  статті 181 ГК України  господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2  статті 638 ЦК України).
Згідно частини 1  статті 639 ЦК України  договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Враховуючи, що оскільки жодна зі сторін не припинила співпрацю, а, отже, вони мали розуміти правові наслідки своєї поведінки (для позивача обов`язок поставити природний газ, а для  відповідача  на необхідність оплатити спожиті обсяги товару). Тому, враховуючи норми чинного законодавства та встановлені обставини справи колегія суддів дійшла висновку, що між відповідачем та позивачем склалися господарські відносини у спрощений спосіб з приводу поставки природного газу. 
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).
Відповідно до  статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин 2  ст. 614 ЦК України  відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4  ст.13 ГПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Тобто доведення факту здійснення оплати за отриманий природний газ закон покладає на споживача.
На підтвердження наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" надано до матеріалів справи витяг з інформаційної платформи оператора ГТС  АТ ,,Укртрансгаз, який є належним доказом того, ким та в якому обсязі здійснено поставку природного газу, в період з 01.02.2021 р. до 21.02.2021 р. включно ДНЗ ,,Цебриківський ПАЛ  спожито природний газ в обсязі 6321 куб.м за рахунок ресурсу ТОВ ,,СЕРВІС ГРУПП ЛТД.
Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, ураховуючи відсутність доказів на підтвердження здійснення відповідачем оплати за отриманий природний газ у лютому 2021 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування у відповідача заборгованості  в сумі 52  257,20 грн.
Щодо твердження скаржника, суд першої інстанції в порушення норм чинного ГПК змінив підстави позову, колегія суддів зазначає наступне.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.
При цьому цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що між сторонами існують правовідносини і що внаслідок певних дій відповідача ці відносини стали спірними. В свою чергу, від характеру спірних правовідносин залежить правова кваліфікація спору.
Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру. Однак позивач для обґрунтування своїх вимог завжди повинен наводити повний комплекс фактів.
Відповідно до частини третьої  статті 46 Господарського процесуального кодексу України  до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Тобто, нормами чинного законодавство передбачено, що зміна підстав позову може бути здійснена виключно позивачем та у встановлені процесуальним кодексом строки.
Проте, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої  статті 46 Господарського процесуального кодексу України  викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №922/2575/19.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з вимогою про стягнення з Державного навчального закладу "Цебриківський професійний аграрний ліцей" боргу за поставку природного газу у лютому 2021 року відповідно договору №17-313/19, проте під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що поставка природного газу здійснювалась вже відповідно до усних домовленостей між сторонами.
Тобто, первісними обставинами по даній справі є саме не сплата Державним навчальним закладом "Цебриківським професійним аграрним ліцеєм" коштів Товариству з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" за отриманий природний газ в період з 01 по 21 лютого 2021, а встановлення судом першої інстанції наявності усних домовленостей є доповненням новими обставинами справи, що не може вважатися зміною підстав позову.
Твердження же апелянта відносно того, що правовідносини, які виникли між сторонами є нікчемними, оскільки відповідач є розпорядником,одержувачем бюджетних коштів  не приймаються до уваги, оскільки відповідно до частини 6 статті 41 закону України «Про публічні закупівлі» Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.
Тобто, колегія суддів дійшла висновку, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" та Державним навчальним закладом "Цебриківський професійний аграрний ліцей" було досягнуто усних домовленостей з поставки природного газу з метою сталого та безперебійного отримання товару, для нормального продовження функціонування  відповідачем своєї діяльності. Жодних доказів скаржником не надано, які підтверджують, що Державний навчальний заклад "Цебриківський професійний аграрний ліцей" звертався з вимогою про припинення Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД" постачання природного газу.
Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, колегія суддів зазначає наступне.
Застосування індексу інфляції за прострочення зобов`язання виплатити суму боргу  ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України  передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також  трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши наданий розрахунок позивача, колегія судді погоджується із висновком суду першої інстанції, що вищезгаданий розрахунок здійснений арифметично неправильно та повинен бути:
-  502,53 грн 3% річних, нарахованих на суму 52257,20 грн за період з 06.04.2021 р. по 31.07.2021 року.;
-  1049,90 грн інфляційних втрат, нарахованих на суму 52257,20 грн за квітень  травень 2021 року.
Щодо заявленої вимоги про стягнення пені у сумі 2484,05 грн. колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1  ст.548 ЦК України  виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
В силу ч.1  ст.546 ЦК України  виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
В  ст.549 ЦК України  надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання… Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом п.3 ч.1  ст.611 ЦК України  у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що   те, що розмір штрафних санкцій за неналежне виконання грошових зобов`язань у даному випадку законом не визначено, питання щодо можливості стягнення та розміру неустойки мали бути узгоджені контрагентами, доказів чого немає (п.7.2.1 Договору застосуванню не підлягає, т.ч. він стосується не оплати поставленого товару за письмовим Договором, у той час як поставка в лютому 2021 р., як вже зазначено вище, здійснена не на його виконання), у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення 2484,05 грн пені потрібно відмовити.
Відповідно до вимог ч.1  ст.73 Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1  ст.74 ГПК  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до  ст.76 ГПК  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту  ст. 77 ГПК  вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу  встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, в даному випадку відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутності свого обов`язку щодо здійснення оплати за отриманий природний газ у лютому 2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ГРУПП ЛТД", крім того також не надано жодних доказів сплати заборгованості.
Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено всі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та відхиляються судовою колегією.
За таких обставин, апеляційна скарга Державного навчального закладу "Цебриківський професійний аграрний ліцей"  задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 у справі №916/1836/21 залишається без змін.
Відповідно до  ст. 129 ГПК України  витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.  129,  269,  270,  275,  276,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-
          
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державного навчального закладу "Цебриківський професійний аграрний ліцей" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2021 у справі №916/1836/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.

Суддя                                                                                          Колоколов С.І.

        Суддя                                                                                          Ярош А.І.