ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/322/22 Справа № 199/3260/15-п 	  	Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., перевіривши матеріали справи за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Амур — Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
В с т а н о в и в :

До Дніпровського апеляційного суду надійшла вищезазначена справа про адміністративне правопорушення.
Разом з апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про поновлення строку на оскарження вищевказаної постанови.
Обґрунтовуючи доводи клопотання про поновлення пропущеного строку зазначає, що він не був присутній під час винесення судового рішення та не знав про результати розгляду справи. Про існування вказаної постанови він дізнався випадково через сайт “Судова влада”.
Крім того, апелянт не погоджується з висновками постанови Амур — Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року, якою останнього було звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали провадження приходить до висновку, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати, як конкретні аспекти права на доступ до суду.
Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
       Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
       В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 не навів ніяких мотивів, які свідчать про те, що він саме з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.
Матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі.
       В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
       Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.
       Більш того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
       Апеляційний суд наголошує, що перегляд судового рішення, яке набрало законної сили за скаргою, поданою через значний проміжок часу, як апеляційний суд вперше відмовив в поновленні десятиденного строку на її подання у зв`язку з відсутністю поважних причин для цього, безумовно порушуватиме принцип юридичної визначеності, що є одним із суттєвих принципів верховенства права. 
У зв`язку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження, ОСОБА_1 не був обмежений у конституційних правах.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-        

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур — Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року – повернути особі, яка її подала.

       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                Г.П. Слоквенко