ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 січня 2022 року           справа №360/2996/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Блохіна А.А.,  Гайдара А.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р. у справі  № 360/2996/21 (головуючий І інстанції І.О. Свергун ) за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії ,
                                               В С Т А Н О В И В:

11.06.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Луганській області), в якій позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непризначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12) відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13) Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб";
- скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 03.06.2021 № 90 та зобов`язати відповідача на підставі статті 23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", з урахуванням позицій Верховного Суду від 27.06.2018 (справа № 750/9775/16-а), від 03.03.2021 (справа № 805/3923/18-а), від 10.03.2021 (справа № 812/1100/17), від 16.03.2021 (справа № 826/16811/18) призначити позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12) відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13) Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб";
- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та доплату до раніше виплаченої з моменту призначення пенсії, виходячи з розміру пенсії за вислугу років, з урахуванням раніше виплачених коштів, починаючи з 02.06.2019;
- стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у сумі 1200000,00 грн.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в луганській області від 03.06.2021 № 90 ( ОСОБА_1 ) «Про відмову в призначенні пенсій».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області на підставі статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до вислуги років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про  пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 02.06.2021, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що питання визначення права та розрахунку вислуги років для призначення пенсії належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових структур, міністерств та інших органів,  в якому проходила службу особа (яку було звільнено зі служби). Відповідно до подання про призначення пенсії від 02.08.2019 та витягу з наказу про звільнення від 12.07.2019 № 582 о/с вислуга років позивача в календарному  обчисленні  складає 18 років 09 місяців 25 днів, що  не є достатньою умовою для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону № 2262( а.с. 27, 49)
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про  відсутність  підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,  має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 04.02.2016 серія НОМЕР_2 (а.с. 24).
Починаючи з 2000 по 31.05.2019 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України, з яких з 08.01.2015 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 30.04.2018 позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської області, що у пільговому обчисленні складає 06 років 07 місяців 16 дні, що підтверджується довідкою Головного управління Національної поліції в Луганській області від 04.07.2019 № А-520 про безпосередню участь особи в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 28).
Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12.07.2019 № 582 о/с «По особовому складу» звільнено майора поліції ОСОБА_1 (0122318), начальника  відділу організації  діяльності ізоляторів тимчасового тримання Головного управління Національної поліції в Луганській області за п. 4 ч. 1  ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або переведенням організаційних заходів), з 31.05.2019, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 09 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 10 років 11 місяців 19 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 18 років, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 18 діб, встановивши відсоток премії за травень 2019 року 131,9 % (а.с. 27).
З 01.06.2019 відповідачем було призначено позивачу пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, відповідно до пункту «а» статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», як працівнику Національної поліції України.
02.06.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
09.06.2021 позивач отримав рішення про відмову  в призначенні пенсії від 03.06.2021 № 90, згідно з яким відповідач відмовив в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років у зв`язку з відсутністю календарної вислуги років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с. 29).
Не погодившись із відмовою у переведенні на інший вид  пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначено положеннями Закону № 2262-ХІІ.
За приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, серед іншого: з 1 жовтня 2018 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років і більше.
Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Положення статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.
Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393) встановлює для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:
-          військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;
-          служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду;
-          служба як військових будівельників у військово-будівельних загонах (частинах);
-          час перебування на практичній льотній підготовці призваних на військову службу осіб, які навчалися на офіцерів запасу льотного складу у навчальних організаціях Товариства сприяння обороні України;
-          час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі;
-          час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
-          час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу;
-          дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ;
-          військова служба у Збройних Силах, органах безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці проходили службу, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними угодами;
-          служба в органах внутрішніх справ держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, за яку вислуга років обчислюється у порядку, встановленому відповідними міжнародними угодами;
-          час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу або службу в органи Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством юстиції, Міністерством фінансів, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони;
-          час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції;
-          час роботи в органах державної влади у разі направлення (переведення) для подальшого проходження військової або державної служби до розвідувальних органів на посади, які передбачають використання знань і досвіду, набутих під час роботи в органах державної влади;
-          служба в Національній поліції;
-          служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
-          служба в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації на посадах рядового і начальницького складу;
-          час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і в закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі.
За приписами підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в пункті 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Відповідно до підпункту «в» пункту 3 Постанови № 393, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в пункті 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця - час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.
За унормуванням підпункту «г» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в пункті 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів - особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.
Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, зокрема, пункт «а» статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 24 календарних роки і більше. В свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ та постанови підпунктів «а», «в» та «г» пункту 3 Постанови № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.
Враховуючи, що позивач проходив службу, яка передбачена Постановою № 393, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку: 
один місяць служби за три місяці: періоди з 08.01.2015 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав безпосередню участь в Антитерористичній операції; періоди з 01.03.2019 по 31.03.2019, з 01.04.2019 по 30.04.2019, з 01.05.2019 по 31.05.2019 проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;
один місяць служби за півтора місяця: період з 04.08.2004 по 15.11.2007 проходження ОСОБА_1 служби на посаді оперуповноваженого підрозділів карного розшуку;
один місяць служби за сорок днів: період з 30.05.2008 по 08.01.2015 проходження ОСОБА_1 служби на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, для призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
Оскільки позивач за своєю останньою посадою та характером служби відповідає критеріям, визначеним Законами та підзаконними нормативними актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, а стаж позивача у пільговому обчисленні становить більше 24 років, суд вважає, що відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та протиправно відмовив позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно особистої заяви від 02.06.2021. 
Як наслідок, позивач на дату звільнення мав вислугу 24 календарних роки і більше (18 років 09 місяців 25 днів + 10 років 11 місяців 19 днів = 29 років 09 місяців 13 днів).
У відповідності до пунктів 4, 14, 17, 18 постанови Правління ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.
Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (2262-12) (додаток 3).
Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.
Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
За правилами  статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт «а» статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт «а» статті 13).
Унормуванням пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» занотовано: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Таким чином, є всі підстави для  призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до вислуги років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 02.06.2021 (з дня призначення пенсії), здійснивши перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат, оскільки на дату звільнення 31.05.2019 позивач мав вислугу 24 календарних років і більше, а саме: 29 років 09 місяців 13 днів.
Відповідачем суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.
Приписи  частини першої статті 77 КАС України визначають: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і, відповідно, для скасування оскарженого судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 311, 316, ст. 321, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р.  -   залишити без задоволення.
Рішення   Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р.  у справі  № 360/2996/21   -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 12 січня 2022 року.

Колегія    суддів                                                                                             Г.М. Міронова                                                                              
                                                                                                                        А.А. Блохін
                                                                                                                       А.В. Гайдар