Ухвала
 
17 січня 2022 року
місто Київ
 
справа № 538/2344/20
провадження № 61-16653св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Заводської міської ради, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно,
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Заводської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Домбровська Тетяна Василівна, Друга Лохвицька нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за нотаріально посвідченим заповітом,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у грудні 2020 року звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за кожною з них право власності на 1/2 частку спадкового майна, а саме на:
-       земельну ділянку, площею 7, 37 га, для ведення сільськогосподарського використання, що розташована на території Гирявоісковецької сільської ради;
-       земельну ділянку, площею 0, 37002 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд і ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Червонозаводської міської ради;
-       земельну ділянку, площею 5, 48 га, для сільськогосподарського використання, що розташована на території Гирявоісковецької сільської ради;
-       житловий будинок, загальною площею 83, 5 кв. м, з допоміжними господарчими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 у травні 2021 року звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом, зокрема на житловий будинок, земельні ділянки, площами 0, 07002 га та 0, 3000 га, розташовані на АДРЕСА_1 ; земельні ділянки, площею 7, 3696 га та 5, 48 га, розташовані на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за заповітом право власності на:
- житловий будинок А-1, житловою площею 45, 8 кв. м, загальною площею 83, 5 кв. м, із допоміжними господарчими будівлями: Б - сараю, В - вбиральні, огорожі № 1, що розташований за адресою: на АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку, площею 0, 07002 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за зазначеною адресою, кадастровий номер 5322610600:51:013:0002;
- земельну ділянку, площею 0, 3000 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за зазначеною адресою, кадастровий номер 5322610600:51:013:0003;
- земельну ділянку, площею 7, 3696 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, кадастровий номер 5322682400:00:010:0233;
- земельну ділянку, площею 5, 48 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, кадастровий номер 5322682400:00:006:0380.
Вимоги і аргументи касаційної скарги
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 12 жовтня 2021 року звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просили скасувати рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити.
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою. Зупинене виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року до закінчення касаційного провадження у справі.
ОСОБА_1 у жовтні 2021 року звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у зазначеній справі, у якій просить накласти заборону на відчуження, продаж, надання у користування третім особам житлового будинку, що розташований за адресою: на АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 7, 3696 га, кадастровий номер 5322682400:00:010:0233; земельної ділянки, площею 5, 48 га, кадастровий номер 5322682400:00:006:0380; земельної ділянки, площею 0, 37002 га.
Заява задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Виходячи з системного аналізу наведеної норми права з врахуванням її зв`язку з правилами глави 10 розділу І ЦПК України, потрібно визнати за обґрунтоване те, що суд касаційної інстанції не є повноважним судом в розумінні частини першої статті 149 цього Кодексу для вирішення такого характеру заяв про забезпечення позову.
Суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг діє у порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами глави 2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».
За правилом частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
За правилами статті 400 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Отже, межі повноважень суду касаційної інстанції визначаються метою здійснення перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в оскаржуваних в такому порядку судових рішеннях. При цьому перелік таких судових рішень, що підлягають касаційному перегляду, також є вичерпним та міститься переважно у статті 389 ЦПК України. Тож вирішення питання про забезпечення позову за правилами зазначеної глави ЦПК України не передбачене на стадії касаційного перегляду судових рішень та до компетенції Верховного Суду не належить.
Резюмуючи, суд констатує, що відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює виключно перевірку правильності ухвалених у справі рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що унеможливлює вирішення цією судовою інстанцією процесуального питання щодо забезпечення позову на цій стадії розгляду справи за відповідним поданим клопотанням (заявою) сторони у справі.
Керуючись статтями 388, 389, 400 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Заводської міської ради, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Заводської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Домбровська Тетяна Василівна, Друга Лохвицька нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за нотаріально посвідченим заповітом, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            О. В. Ступак