Ухвала
 
13 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 346/3085/20
провадження № 61-18590ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_1 до Торговицької сільської ради, Отинійської селищної ради про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, 
встановив:
12 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Левкун Д. Д. засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у вищевказаній справі.  
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
30 грудня 2021 року ОСОБА_1 надіслано до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.   
У  клопотанні  ОСОБА_1 , посилаючись на частину третю статті 136 ЦПК України,просить звільнити її від сплати судового збору. Клопотання обґрунтовує тим, що вона є пенсіонеркою та пенсія є єдиним джерелом її доходів, а тому сплата судового збору в розмірі 3363, 20 грн є для неї непомірно великою. На підтвердження наведеного надає довідку про доходи за період з липня 2021 року по грудень 2021 року, видану Коломийським ОПФУ в Івано-Франківській області, а також акт обстеження матеріально-побутових умов від 21 грудня 2021 року № 74/21.1-05, виданий Торговицьким старостинським округом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Оскільки заявником не надано документів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік (2020 рік), суд не має змоги в повній мірі оцінити майновий стан заявника, а тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги необхідно відмовити.
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 363, 20 грн або надати суду інші докази, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору (наприклад, довідка органу ДФС України про доходи/майновий стан за попередній календарний рік - 2020 рік тощо).
Крім того, відповіднодо пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов'язково наводитись у взаємозв'язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Касаційна скарга не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне. 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах стосовно оскарження порядку реєстрації права власності на земельні ділянки та стосовно підстав незастосування заходів примусового порядку для здійснення допиту свідків, які неодноразово викликались в судові засідання, проте не з'явились. При цьому заявник посилається лише на пункт 3 частини другої статті 398 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження судових рішень. 
Проте, як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявник також мотивує її тим, що суди не дослідили всі зібрані у справі докази та не надали їм оцінку у сукупності з іншими доказами, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Однак вищевказані обґрунтування не наводяться у взаємозв'язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Отже, ОСОБА_1 слід чітко зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав). 
З огляду на вищевикладене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги. 
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,
ухвалив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1  про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.   
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  М. Ю. Тітов