УХВАЛА

31 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/2648/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю. Я. - головуючого, Багай Н.О., Зуєва В.А.
розглянувши матеріали касаційної скарги Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід"  
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  20.09.2021 у справі
за позовом Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голос.ЮА" 
про визнання недостовірною та спростування недостовірної інформації, стягнення в розмірі 10 000 грн. моральної шкоди,   

ВСТАНОВИВ:

22.10.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  20.09.2021 у справі №910/2648/21, подана 12.10.2021.   
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.11.2021 касаційну скаргу Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  20.09.2021 у справі № 910/2648/21 повернуто скаржникові на підставі п. 1 ч. 4 ст. 292 ГПК України, оскільки касаційну скаргу підписано "юристом Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" - Кубішиною А.В.", проте підтвердження повноважень на її представництво від імені скаржника не додані до касаційної скарги.
02.12.2021 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у справі №910/2648/21, подана 01.12.2021 разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.  
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 касаційну скаргу Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" залишено без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки доводи, наведені в клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження визнані неповажними  і скаржнику необхідно навести інші підстави для поновлення строку, а також з тих підстав, що касаційна скарга була оформлена з порушенням вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків. 
13.01.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційна скарга з усуненими недоліками на виконання ухвали Верховного Суду від 20.12.2021.
Вивчивши касаційну скаргу з усуненими недоліками, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити: 
пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 
пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.  
У касаційній скарзі з усуненими недоліками, у якості підстав касаційного оскарження судових рішень, скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Проте Суд зазначає повторно, що при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити: формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах. 

Посилання Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" на постанови Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №761/37180/17, від 25.09.2019 у справі №668/11614/15-ц,     від 31.10.2019 у справі № 760/20787/18, від 13.11.2019 у справі № 757/22492/16-ц, від 29.11.2019     у справі № 761/44367/17-ц, від 11.12.2019 у справі № 757/46387/15-ц, від 02.07.2020 у справі № 761/36287/17, від 11.12.2019 у справі № 757/46400/15-ц , до уваги Судом не беруться, оскільки у разі оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник повинен вказати яку (які) саме норму (норми) права застосував суд апеляційної інстанцій без урахування висновків щодо застосування цієї норми (норм) права, викладених в наведених постановах.
У касаційній скарзі з усуненими недоліками скаржник підставою касаційного оскарження зазначає п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, оскільки вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Разом з тим скаржник не наводить щодо якої конкретної, чітко визначеної норми матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина тощо якої статті та якого нормативно-правового акту, і в першу чергу Кодексу чи Закону України), на думку скаржника, відсутній висновок Верховного Суду.
Підсумовуючи викладене, Суд дійшов висновку, що вимоги ухвали Верховного Суду від 20.12.2021 стосовно обґрунтування норм права, скаржником не виконані.
Скаржник в обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначив наступне.
Юрист Громадської спілки «Всеукраїнська асоціація «Альраід»  Кубішина А.В., яка займалася підготовкою документів у справі, була звільнена з 15.10.2021. Крім того, Голова Громадської спілки «Всеукраїнська асоціація «Альраід» Гімадутін Іслям був вимушений взяти відпустку у зв`язку з сімейними обставинами з 18.10.2021 по 29.11.2021. Оскільки заступник Голови Спілки не був призначений Протоколом Конференції Громадської спілки «Всеукраїнська асоціація «Альраід» одночасно із призначенням Голови Спілки у відповідності до пункту 8.10 Статуту Громадської спілки «Всеукраїнська асоціація «Альраід»,  тому заступнику Голови Спілки було надано обмежені повноваження на час відсутності Голови Спілки, серед яких повноваження здійснювати представництво інтересів спілки в судах були відсутні. Таким чином, Громадська спілка «Всеукраїнська асоціація «Альраід» не мала змоги подати касаційну скаргу в строк до виходу Голови Спілки, а саме до 30.11.2021.
Первинна касаційна скарга Громадської спілки «Всеукраїнська асоціація «Альраід» була оформлена представником скаржника, юристом Кубішиною А.В., та подана 12.10.2021, в межах строку на касаційне оскарження. Кубішина А.В. здійснювала представництво Громадської спілки «Всеукраїнська асоціація «Альраід» на підставі самопредставництва, у відповідності до ст. 56 ГПК України. Відповідно, копії документів, що підтверджували повноваження Кубішиної А.В. містяться в матеріалах справи, про що також зазначалося в касаційній скарзі від 12.10.2021.
Розглянувши подану заяву Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Стаття 288 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви (клопотання) скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду визнати поважною причину пропуску процесуального строку з вичерпним колом обставин, що його спричинили. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування заяви (клопотання) про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).
Посилання скаржника на перебування Голови Громадської спілки «Всеукраїнська асоціація «Альраід» у відпустці у зв`язку з сімейними обставинами з 18.10.2021 по 29.11.2021 не можуть вважатися поважною причиною та об`єктивно непереборною обставиною, яка перешкоджала вчасному зверненню до суду касаційної інстанції, оскільки перебування останнього у відпустці не звільняє сторону від обов`язку дотримання загального порядку подання касаційної скарги у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку. 
Доводи скаржника щодо звернення з первиною касаційною скаргою Громадської спілки «Всеукраїнська асоціація «Альраід», яка була підписана юристом Кубішиною А.В., та подана в межах строку на касаційне оскарження, проте повернута ухвалою Верховного Суду від 08.11.2021, хоча копії документів, що підтверджували повноваження Кубішиної А.В. містилися в матеріалах справи, не приймаються до уваги Судом, оскільки касаційна скарга була подана безпосереднього до касаційної інстанції, матеріали справи №910/2648/21 у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду були відсутні, тому у Суду була відсутня можливість перевірити повноваження Кубішиної А.В.
Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у заяві про усунення недоліків не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також не зазначено об`єктивних непереборних обставин, що стали причиною його пропуску строку, у зв`язку з чим колегія суддів визнає наведені підстави неповажними та відмовляє у його задоволенні.
Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  20.09.2021 у справі №910/2648/21 на підставі пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.   
Керуючись статтями 234, 235, 292, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Громадської спілки "Всеукраїнська асоціація "Альраід" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  20.09.2021 у справі №910/2648/21.
2.  Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі квитанцію №    ПН9 від 01.12.2021 на суму 9 080, 00 грн) повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                    Н. О. Багай  
  
                                                                                                                 В. А. Зуєв