ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 лютого 2022 року 	м.Суми	

Справа №583/1705/21 
Номер провадження 22-ц/816/92/22
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ», ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ»
на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2021 року, в складі судді Плотникової Н.Б., ухвалене у м. Охтирка, повний текст якого складено 27 жовтня 2021 року, 

                                                   в с т а н о в и в:  
     
28 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_2 17 лютого 2021 року о 16:57 год. м. Охтирка Сумської області, який, рухаючись на автомобілі марки «ВАЗ-211040» державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. А.Шаталова та, виїжджаючи через пл. Спортивну на вул. Пушкіна, не надав пріоритет для руху автомобілю марки «ВАЗ-21713», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , допустив зіткнення транспортних засобів, в результаті чого належний йому автомобіль було пошкоджено.
Відповідач ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, у зв`язку з чим було складено Європротокол – письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, який подано до страхової компанії винуватця ДТП – АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Представники страхової компанії відкрили страхову справу, аварійний комісар оглянув його транспортний засіб, повідомив, що сума страхового відшкодування становить 13600 грн, що є значно меншою сумою, ніж необхідно для проведення відновлювального ремонту автомобіля. Не погодившись із вартістю матеріального збитку, визначеного страховою компанією, він замовив експертну оцінку шляхом проведення судової автотоварознавчої експертизи. Згідно з висновком експерта № 21/2021 від 12 квітня 2021 року розмір матеріального збитку складає 20586,92 грн, однак відповідачі в добровільному порядку відмовляються сплатити суму відшкодування, тому просив суд:
- стягнути на його користь з АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» матеріальну шкоду, заподіяну особою, чия цивільно-правова відповідальність була застрахована відповідно до полісу № 201742816, що виникла в результаті механічного пошкодження належного ОСОБА_1 на праві власності транспортного засобу марки «ВАЗ-21713», державний номерний знак НОМЕР_2 , в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17 лютого 2021 року, у сумі 20586,92 грн за виключенням розміру франшизи 2600 грн, що складає 17986,92 грн;
- стягнути на його користь  з ОСОБА_2 різницю між вартістю відновлювального ремонту на усунення пошкоджень, завданих автомобілю марки «ВАЗ-21713», державний номерний знак НОМЕР_2 , яка складає 23783,48 грн, та розміром матеріального збитку в сумі 20586,92 грн, що становить 3196,56 грн, а також розмір франшизи 2600 грн, тобто суму в розмірі 5796,56 грн. 

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.
Стягнуто з АТ «СК «МЕГА-АРАНТ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 6212,42 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5796,56 грн.
Стягнуто з АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4467,62 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1439,77 грн.
В апеляційній скарзі АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» в повному обсязі, вирішити питання компенсації судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.  
Апеляційна скарга мотивована тим, що всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачем не було доведено належними доказами обґрунтованість позовних вимог до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», оскільки в основу рішення судом покладено висновок судового експерта автотоварознавця Варухи В.О. від 12 квітня 2021 року № 21/2021, і не враховано заперечення страхової компанії щодо незаконності вимог у зв`язку з належним виконанням зобов`язань перед позивачем та виплатою йому суми страхового відшкодування у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», згідно з яким було виконано Звіт № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17 березня 2021 року. Вважає, що всупереч вимогам ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд першої інстанції не надав правової оцінки тому, що висновок судового експерта автотоварознавця Варухи В.О. від 12 квітня 2021 року № 21/2021 не є достатнім та беззаперечним доказом для розрахунку вартості матеріального збитку, натомість Звіт № 2-17 від 17 березня 2021 року виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 на замовлення АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», є належним та допустимим доказом. 
Не погоджується із висновком суду першої інстанції, зробленим з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, про те, що Звіт № 2-17 від 17 березня 2021 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , є неналежним доказом у справі, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Доводить, що Звіт № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17 березня 2021 року не є експертним висновком у розумінні ст. 102 ЦПК України, за своїм правовим характером цей Звіт є звітом про оцінку майна, вимоги до якого встановлюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», яким не передбачено зазначати відомості про кримінальну відповідальність за завідомо неправий висновок.  
Зазначає, що Законом обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженням ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця. Тому при ухваленні рішення у справі суд повинен був керуватися саме Звітом № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17 березня 2021 року   
Вказує, що платіжним дорученням № 2020 від 17 травня 2021 року підтверджується факт перерахування АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» позивачу страхового відшкодування в загальному розмірі 11774,50 грн, у строк, встановлений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно страхового акту № 773/2021-ГО від 17 травня 2021 року. Розрахунок розміру страхового відшкодування здійснено АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» у повній відповідності до вимог чинного законодавства, що підтверджується Звітом № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.   
Рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_2 не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13,  ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову 17986,92 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено, що 17 лютого 2021 року о 17-00 год. в м. Охтирка по вул. Пушкіна ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ-211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав пріоритет для руху автомобілю марки «ВАЗ-21713», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , порушив ПДР України та допустив зіткнення транспортних засобів, в результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень (а.с. 8). 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 10 лютого 2012 року власником автомобіля «ВАЗ-21713», р.н. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 115). 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 14 березня 2017 року, на час ДТП власником транспортного засобу «ВАЗ-211040», р.н. НОМЕР_1 , був ОСОБА_2 (а.с. 82). 
Водій автомобіля «ВАЗ-211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав повністю, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасниками ДТП було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 17 лютого 2021 року (а.с. 6).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» згідно з полісом № 201742816 від 03 листопада 2020 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн, розмір франшизи становить 2600 грн (а.с. 83).
18 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 104).
07 березня автомобіль позивача «ВАЗ-21713», державний номерний знак НОМЕР_2 , був оглянутий суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 (а.с. 105). 
Відповідно до Звіту № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17 березня 2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «ВАЗ-21713» легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 17249,40 грн. (до вартості складників, матеріалів фарбування, малоцінних деталей (метизів) включено ПДВ) (а.с. 106-122).
На підставі вказаного звіту АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» затверджено страховий акт № 773/2021-ГО від 17 травня 2021 року, відповідно до якого страхова виплата становить 11774,50 грн (17249,40 грн (розмір збитків встановлений у звіті № 2-17 від 17.03.2021 р.) – 2600,00 грн (франшиза) – 2874,90 грн (зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ(20%) (а.с. 123).
Згідно з платіжним дорученням № 2020 від 17 травня 2021 року АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» виплачено ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 11774,50 грн, Дог. № 201742816 від 03 листопада 2020 року (а.с. 124).
Не погоджуючись із сумою страхового відшкодування, ОСОБА_1 29 березня 2021 року звернувся до судового експерта Варухи В.О. для проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення ринкової вартості автомобіля ВАЗ-21713, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 56).
Відповідно до висновку експерта Варухи В.О. № 21/2021 від 12 квітня 2021 року вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень, завданих автомобілю ВАЗ-21713, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 17 лютого 2021 року, станом цін на час проведення дослідження без урахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та без урахування ПДВ на вартість складових частин складає 23783,48 грн. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-21713, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 17 лютого 2021 р., без урахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та без урахуванням ПДВ на вартість складових частин складає 20586,92 грн (а.с. 18-55).
Тобто, вбачається, що сторони не досягли згоди про розмір відшкодування, завданого внаслідок ДТП.
Вказані факти правильно і з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином досліджених і оцінених доказів.
Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та пошкодженні автомобіля позивача ВАЗ-21713, 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , а також настання внаслідок цього страхового випадку і обов`язку АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» відшкодувати матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу, правильно встановлені судом та відповідачем не оспорюються.
Ґрунтується на фактичних обставинах і висновок суду про те, що спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Частково задовольняючи позов ОСОБА_4 до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», суд першої інстанції виходив з того, що в силу положень ст.ст. 76-78 ЦПК України Звіт № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17 березня 2021 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , на підставі якого позивачу здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 11774,50 грн, не є належним та допустимим доказом у справі, у зв`язку з тим, що в ньому не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
При цьому в основу рішення судом покладено висновок експерта автотоварознавця  Варухи В.О. від 12 квітня  2021 року № 21/2021, зроблений на замовлення позивача, та до стягнення з АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» визначена сума відшкодування матеріальної шкоди, виходячи з розміру матеріального збитку, визначеного у цьому висновку.  
Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до відповідача – АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», так як суд дійшов його з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. 

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-ІV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону № 1961-ІV).
Пунктом 35.1 ст. 35 Закону № 1961-ІV визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів із дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Пунктами 36.1, 36.2, 36.4 ст. 36 Закону № 1961-ІV встановлено,
що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування із особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплатити) та виплатити його.
Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатити страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 
Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.  
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. 
Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). 
Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. 
Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами) (далі-Методика).
Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
Відповідно до п. 2.4 вказаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру,  виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

На виконання зазначених вимог Закону АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ», після надходження заяви ОСОБА_4 про страхове відшкодування, у встановлений строк було направлено суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 для визначення розміру збитків, заподіяних позивачу в результаті ДТП, що сталася 17 лютого 2021 року, яким було складено Звіт № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 17 березня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-2171, р.н. НОМЕР_2 , визначено з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ у розмірі 17249,40 грн. 
Статтею 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» визначено, що професійна оціночна діяльність – діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. 
Практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб`єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до статті 5 цього Закону. 
Діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів. 
Оцінювач – фізична особа-підприємець ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» здійснює оціночну діяльність на підставі Сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 75/20 від 06 лютого 2020 року, виданого Фондом державного майна України (а.с. 107).
Звіт № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 17 березня 2021 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 позивачем не оскаржувавася та не рецензувався у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».     
Як встановлено судом, страхова компанія визначила розмір страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, що сталася 17 лютого 2021 року, в сумі 11774,50 грн. Страховик виплатив страхове відшкодування позивачу в сумі 11774,50 грн, що підтверджується матеріалами справи, і позивач не заперечував факт її отримання (17249,40 грн (розмір збитків встановлений у звіті № 2-17 від 17.03.2021 р.) – 2600,00 грн (франшиза) – 2874,90 грн (зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ (20%).
Водночас,  за висновком автотоварознавчого дослідження експерта Варухи В.О. № 21/2021 від 12 квітня 2021 року, зробленим за замовленням позивача, вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень, завданих автомобілю ВАЗ-21713, 2011 року випуску, р.н.  НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що відбулася 17 лютого 2021 року, складає 23783,48 грн. Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ-21713, р.н. НОМЕР_2 внаслідок цієї пригоди, без урахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та без урахування ПДВ на вартість складових частин складає 20586,92 грн (а.с. 18-55).
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Звіт № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 17 березня 2021 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 не є належним та допустимим доказом у справі, у зв`язку з незазначенням про те, що оцінювач був попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок,  з огляду на таке.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).
Однак вказане пояснюється відмінністю між висновком експерта та звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Так, при проведенні експертизи експерт керується Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, де визначено, що у вступній частині висновку експерта зазначається про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.
При складенні Звіту № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 17 березня 2021 року, оцінювач ОСОБА_3 керувався та діяв на підставі Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, положеннями яких не передбачено попередження оцінювача про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.   
Посилання суду у рішенні на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, провадження № 14-270кс19, є необґрунтованим, оскільки вони зроблені за інших фактичних обставин справи. 

За таких обставин, відповідачем доведено належними та допустимими доказами виконання свого обов`язку перед позивачем по виплаті страхового відшкодування за шкоду, заподіяну в ДТП 17 лютого 2021 року . 
Частиною 1 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. 
Позивачем не доведено необґрунтованості чи суперечності Звіту № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 17 березня 2021 року іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому висновків.
Таким чином, оскільки АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» виконало свій обов`язок, передбачений п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відреагувало на повідомлення позивача, направило суб`єкта оціночної діяльності для здійснення оцінки вартості матеріального збитку, Звіт № 2-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 17 березня 2021 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 позивачем не оскаржений та не рецензувався у порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та виплатило йому суму страхового відшкодування, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги висновок автотоварознавчого дослідження експерта Варухи В.О. № 21/2021 від 12 квітня 2021 року, зроблений за замовленням позивача.
Для усунення розбіжностей при визначенні матеріального збитку при настанні страхового випадку позивач не реалізував своє право на призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.   
Крім того, апеляційний суд зазначає, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Отже, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач не довів належними та допустимими доказами, що АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» не виконало в повному обсязі своє зобов`язання з виплати страхового відшкодування.
За відсутності підстав для стягнення заявленої суми страхового відшкодування, не підлягає задоволенню і вимога про стягнення з АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 судових витрат у справі.

Вимоги до судового рішення визначені цивільним процесуальним законом. Судове рішення має забезпечувати захист конституційних прав і свобод людини та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Належне здійснення правосуддя є одним із основоположних елементів права на справедливий суд.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до страховика АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». 
На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» підлягає стягненню компенсація судового збору за апеляційний перегляд справи в розмірі 1362 грн.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376,  ст. ст. 381- 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд   

                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» задовольнити.
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2021 року в частині задоволення позовних вимог до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «МЕГА-ГАРАНТ» компенсацію судового збору за апеляційний перегляд справи у розмірі 1362 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Т. А. Левченко