УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/6382/19 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М. 
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/6382/19 за позовом ОСОБА_1  до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича, Державного підприємства "СЕТАМ",  ОСОБА_2 , третя особа -  ОСОБА_3 , про визнання електронних торгів недійсними, скасування акта про проведення електронних торгів, свідоцтва про придбання майна та рішення про державну реєстрацію права власності, за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М.,

ВСТАНОВИВ:
       
       У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить 5/6 частин нежитлового приміщення магазину промислових товарів, загальною площею 60,3 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 .
       З сайту продажу арештованого майна ДП « Сетам» йому стало відомо, що вказане майно 1 жовтня 2019 року було реалізоване на прилюдних торгах, переможцем яких визнано ОСОБА_4 .
       Позивач вказує, що прилюдні торги проведені з порушенням вимог законодавства, оскільки не був повідомлений про час та місце опису й арешту цього нерухомого майна й лише 31 серпня 2019 року він отримав лист приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. про ознайомлення з висновком (оцінкою) 5/6 частин нежитлового приміщення магазину.
       Стверджує, що фактично опис та арешт цього майна відбувся без його участі та не за місцезнаходженням вказаного приміщення магазину. Приватним виконавцем не складено акт опису й арешту та його копія не надана йому для ознайомлення.
       Окрім того, була описана 1/6 частина даного приміщення, власником якої є інша особа. Внаслідок цього здійснено оцінку всього приміщення, а не 5/6 його частини. При цьому, приватний виконавець, не маючи відповідних спеціальних знань, самостійно своїм рішенням виділив в натурі 5/6 частин цього нерухомого майна.
       Зазначає, що оцінка приміщення магазину була занижена, оскільки рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2019 року встановлено, що 1/6 частина цього нерухомого майна оцінена у розмірі 165883 грн. Відтак, вартість 5/6 частин спірного майна становить 829415 грн. Проте, у висновку оцінка майна зазначена у розмірі 417779 грн.
       Звертає увагу й на ту обставину, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2017 року накладено арешт на вказане нежитлове приміщення магазину, що виключало можливість реалізації цього майна на прилюдних торгах.
       Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив визнати недійсним проведення електронних торгів з реалізації 5/6 частин нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1 , та скасувати протокол №434705 проведення цих електронних торгів від 1 жовтня 2019 року.
Також просив скасувати акт про проведені електронні торги щодо реалізації вказаного нерухомого майна та скасувати свідоцтво про право власності на 5/6 частин приміщення магазину по АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М. 15 жовтня 2019 року на ім`я ОСОБА_4 .
Окрім того, ОСОБА_1 просив скасувати рішення приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Пашинського О.М. від 15 жовтня 2019 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні спору суд залишив поза увагою ту обставину, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2017 року вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на дане нерухоме майно. Отже, це приміщення не підлягало реалізації з прилюдних торгів. Вказана обставина стала підставою для оскарження дій приватного виконавця й ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2020 року дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. щодо передачі спірного майна на реалізацію визнано неправомірними.
Окрім того, у провадженні СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження від 15 листопада 2019 року за фактом незаконного відчуження приміщення магазину ( ч.1 ст.365-2, ч.2 ст.190 КК України).
В порушення вимог ст. 58 ЗУ « Про виконавче провадження» зберігачем майна було призначено стягувача у даному виконавчому провадженні.
Також зазначає, що висновок про вартість цього майна складений ТОВ «Перша земельна агенція», засновником якої є приватний виконавець Ковальський М.Р. Зазначена обставина викликає сумнів у об`єктивності даного висновку.
В судовому засіданні представники приватного виконавця та ОСОБА_2 , а також третя особа – ОСОБА_3 , не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. з 16 липня 2019 року перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 4 липня 2019 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за належну останньому 1/6 частину нежитлового приміщення – магазину, розташованого в АДРЕСА_1 , у розмірі 165883 грн.
26 липня 2019 року приватним виконавцем Ковальським М.Р. винесено постанову, якою описано та накладено арешт на майно боржника - 5/6 частин нежитлового приміщення – магазину промислових товарів, загальною площею 60,3 кв.м., який розташований на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідальним зберігачем цього майна призначено ОСОБА_3 
23 серпня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності – ТОВ « Перша земельна агенція» складений висновок, відповідно до якого вартість 5/6 частин вказаного нежитлового приміщення визначено у розмірі 417779 грн. 
Результати визначення вартості майна 23 серпня 2019 року були направлені приватним виконавцем на адресу боржника та були отримані ним 14 вересня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Як встановлено судом, 1 жовтня 2019 року ДП « Сетам» проведено електронні торги з реалізації 5/6 частин нежитлового приміщення – магазину промислових товарів, який розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом №434705 №5. Придбано вказане майно за суму 396890 грн. 05 коп. 7 жовтня 2019 року приватним виконавцем Ковальським М.Р. складений акт про проведені електронні торги. Окрім того, 7 жовтня 2019 року на підставі розпорядження приватного виконавця Ковальського М.Р. ОСОБА_1 перераховано 192360 грн. надлишково стягнутих коштів внаслідок реалізації зазначеного нерухомого майна.
Переможцем торгів визнано ОСОБА_2 , на ім`я якого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Пашинським О.М. 15 жовтня 2019 року видано свідоцтво про право власності на 5/6 часток нежитлового приміщення - магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 .
Цього ж дня право власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_4 .
Матеріали справи також свідчать, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за 1/6 частку нежитлового приміщення –магазину промислових товарів, з метою забезпечення позову накладено арешт на вказане нежитлове приміщення.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2020 року визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. щодо передачі 5/6 часток нежитлового приміщення-магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 , на реалізацію ДП « Сетам».
Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2020 року зазначену ухвалу залишено без змін. При цьому, суд виходив з того, що станом на 23 жовтня 2019 року обтяження - арешт цього нерухомого майна, не був скасований. Незважаючи на вказану обставину, приватний виконавець при передачі цього майна на реалізацію не надав ДП « Сетам» копії документів, що підтверджують наявність такого обтяження.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна, а порушення, допущені виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України « Про виконавче провадження» до призначення електронних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України « Про виконавче провадження».
При цьому, суд зазначив, що дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця – учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів – це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.
Відповідно до частини 1 статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов`язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( стаття 655 ЦК України).
Частиною 4 статті 656 ЦК України, зокрема, передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах ( публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не становлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. 
Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Оскільки виходячи зі змісту частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його кладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. 
Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України « Про виконавче провадження».
Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.
Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, крім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Тобто для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними ( порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується ( не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. 
Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що передача вказаного майна на реалізацію була здійснена виконавцем під час чинності арешту, накладеного ухвалою суду з метою забезпечення позову. При цьому, позивач зазначив, що такі дії виконавця були визнані неправомірними, що підтверджується змістом ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 січня 2020 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2020 року.
Однак, постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року вказані судові рішення були скасовані, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
При цьому, Верховний Суд зазначив, що арешт 5/6 часток нежитлового приміщення – магазину промислових товарів був накладений для захисту інтересів стягувача, а реалізація цього майна відбулася з метою виконання ухваленого на користь останнього рішення суду про стягнення із ОСОБА_1 коштів.
Таким чином, наявність арешту не перешкоджала виконавцю вирішувати питання про передачу цього майна на реалізацію.
Колегія суддів також вважає вірним висновок суду про те, що реалізація 5/6 часток вказаного приміщення, без виділення цієї частини в натурі, відповідає вимогам законодавства.
Так, відповідно до положень частини 1 статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц, яка була врахована судом першої інстанції при вирішенні даного спору, зазначено, що поняття « визначення частки» і « виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною 6 статті 48 Закону України « Про виконавче провадження» передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних ( електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна. 
Отже, до переліку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення шляхом його продажу з електронних торгів, відноситься й частка у нерухомому майні боржника, визначена у встановленому законом порядку як окремий самостійний об`єкт власності і це відповідає вимогам статті 190 ЦК України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2021 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: