ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3548/20                                                Головуючий суддя І інстанції Садовський К.С.
Апеляційне провадження № 33/818/493/22                                           Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.6 ст. 470 МК України
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року                                                         м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Компанієць В.В. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новорозсош, Новопсковського р-ну, Луганської обл., що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн.
Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що Громадянином України ОСОБА_1 23.11.2018 було ввезено в зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України транспортний засіб «DAEWOO LANOS»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації – Польща), в митному режимі «транзит». Вказаний автомобіль за межі території України в передбачений законодавством термін вивезено не було.
Відповідно до ст.ст. 95, 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, з метою транзиту через митну територію України строком: для автомобільного транспорту – 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Ст. ст. 93, 102 МК України встановлено, що такі транспортні засоби повинні бути до закінчення строку транзиту доставлені до митного органу для подальшого вивезення за межі митної території України або поміщені в інший митний режим. Тобто автомобіль мав бути вивезений у строк до 03.12.2018.
У зв`язку з відсутністю інформації щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території, звернення особи з приводу аварії чи дії обставин непереборної сили, складання протоколу про порушення митних правил щодо вищевказаного автомобіля листом Харківської митниці ДФС від 01.10.2019 гр. ОСОБА_1 було запропоновано з`явитися до митниці для надання пояснення стосовно порушення терміну транзитного перевезення. На виклик до митниці громадянин не з`явився. 
Таким чином, в діях гр-на ОСОБА_1 було виявлено ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст.470 МК України, а саме: перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу, що перебував під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше, ніж на тридцять діб. За даним фактом відносно гр. України ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №2426/80700/19 від 26.10.2019 за ознаками ч. 6 ст. 470 МК України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Компанієць В.В. просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2020 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 Митного кодексу України.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судовий розгляд проведено без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не міг вивезти автомобіль «DAEWOO LANOS»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , за межі території України в передбачений законодавством термін, оскільки цей транспортний засіб було викрадено невстановленими особами, у зв`язку з чим за даним фактом було порушено кримінальне провадження №12020220280000964 від 18.09.2020 року, про що було повідомлено орган митниці.

Крім того, захисник Компанієць В.В. просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2020 року, оскільки ОСОБА_1 не приймав участі під час судового розгляду, а копію оскаржуваного судового рішення було отримано лише 23.11.2020 року, у звязку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин. 
Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), клопотання захисника Компанієць В.В. про поновлення процесуального строку підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник Компанієць В.В., який є автором апеляційної скарги, не з`явилися, але вони були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи (а.с.80, 81).
При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Компанієць В.В. є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2020 року.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України і  ОСОБА_1 та його захисник Компанієць В.В. не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
Крім того, до канцелярії Харківського апеляційного суду представником митниці Тупіковою О. подано заяву від 19.01.2022 року про проведення апеляційного розгляду за її відсутності.
За таких обставини, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі та без участі ОСОБА_1 та його захисник Компанієць В.В., а також представника митниці,, яка надала заяву про проведення апеляційного перегляду оскаржуваної постанови без їх участі, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника Компанієць В.В. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення митних правил.
Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої захисника Компанієць В.В. апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.
Відповідно до відомостей доповідної записки головного державного інспектора відділу митного оформлення «Гоптівка» митного поста «Магістральний» Слобожанської митниці Держмитслужби Носа В.В. (арк. 15-16), а також відповідно до відомостей журналу пункту пропуску (арк. 13), 23.11.2018 року о 18 год. 13 хв. громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка-Нехотєєвка» (в зоні діяльності Харківська митниця ДФС) транспортний засіб особистого користування «DAEWOO LANOS»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації – Польща), в режимі транзиту з оформленням митної декларації та кінцевим терміном вивезення 03.12.2018 року включно. 
Крім того, відповідно до відомостей копії митної декларації (арк. 8), вбачається, що ОСОБА_1 23.11.2018 року власноручно заповнив декларацію та подав її митному органу. В цій декларації він власноручно зазначив, що зі змістом статей 4 (п.60), 90-95, 381, 470, 483, 485 МК України ознайомлений. Зобов`язався вивезти автомобіль у строк встановлений законодавством України.
Апеляційному суду не надано ОСОБА_1 або його захисник будь-яких фактичних відомостей щодо спростування факту заповнення саме ним митної декларації.
Також, в поданій апеляційній скарзі захисник не заперечує, що в матеріалах справи містяться копії саме паспорту громадянина України ОСОБА_1 .
При цьому апеляційний суд зазначає, що під час митного оформлення працівники митниці без отримання паспорта громадянина не приймають окремо технічний паспорт автомобіля для оформлення митних формальностей, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що під час ввезеня автомобіля на митну територію України саме ОСОБА_1 надавав працівникам митниці свій паспорт, а також надав і технічний паспорт на автомобіль, який він ввіз на митну територію України.
Належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку, передбаченому чинним законодавством, зокрема в порядку КАС України, а також до керівництва працівників митниці, які складали матеріали про порушення митних правил, ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися.
Факт митного правопорушення ОСОБА_1 також підтверджується відомостями, що містяться у: висновку виконуючого обов`язки заступника начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Нікулеску М. (арк. 1-3); протоколі про порушення митних правил від 25.10.2019 року № 2426/80700/19 (арк. 4);  витязі з ЄАІС (арк. 17-19); даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (арк. 13,31-32); витязі з електронних баз даних АСМО «Інспектор» (арк.14).
Поряд з цим, в в своїй апеляційній скарзі захисник Компанієць В.В. не заперечує, що саме ОСОБА_1 23.11.2018 року ввіз на митну територію України автомобіль та мав вивезти його з митної території України протягом 10 днів, тобто у строк до 03.12.2018 року. Однак, у зв`язку з тим, що 23.11.2018 року автомобіль було викрадено з на пропускному митному пункті «Гоптівка», ОСОБА_1 був позбавлений об`єктивної можливості вивезти транспортний засіб за межі території України у встановлений строк.
Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з такими доводами захисника Компанієць В.В., оскільки апелянтом не надано відомостей про хід розгляду кримінального провадження №12020220280000964 від 18.09.2020 року та остаточного процесуального рішення у цьому провадженні. Крім того, матеріали цієї справи також не містять відповідних доказів на підтвердження апеляційних доводів захисника, а тому апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості взяти до уваги такі апеляційні доводи захисника.
Апеляційним судом також враховуються те, що, згідно доводів апеляційної скарги, заява про незаконне заволодіння невстановленими особами транспортним засобом «DAEWOO LANOS»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , була подано до Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області лише 18.09.2020 року, тобто майже через 10 місяців після настання обов`язку для ОСОБА_1 вивезти вивести цей автомобіль.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 23.11.2018 року було ввезено в зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України транспортний засіб «DAEWOO LANOS»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації – Польща), в митному режимі «транзит», та всупереч вимогам ч.6 ст. 470 МК України не вивіз за межі митної території України цей транспортний засіб, хоча повинен був його вивезти та був обізнаний про цей обов`язок, а тому твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не ввозив автомобіль до митної території України суд апеляційної інстанції розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 митних правил, передбаченого ч. 6 ст.470 МК України, а саме: перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу, що перебував під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше, ніж на тридцять діб, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Компанієць В.В. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника Компанієць В.В. залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2020 року у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України – без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков