Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 р. 	Справа № 440/7416/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Судді-доповідача Ральченка І.М.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 по справі № 440/7416/21
за позовом      ОСОБА_1  
до    Міністерства оборони України      
третя особа   Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 01.04.2021 №49 засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової строкової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 №975, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності – 528 600,00 грн. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 відмовлено у задоволенні позову.
Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив про неврахування судом першої інстанції наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги з підстав не отримання  її в 2002, 2005, 2010, 2018 роках; відповідачем та третьою особою не направлялися йому відзиви на позов, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати відповіді на них. Також апелянт зазначив про не врахування судом постанов Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №295/3091/17, від 21.06.2018 у справі №760/11440/17.
Міністерство оборони України (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається  в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі положень ч. 1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 05.05.1980 по 29.06.1982, що підтверджується військовим квитком, довідкою Центрального архіву внутрішніх військ МВС Росії вих. №П-3740 від 24.11.1999 (а.с. 9-13).
В період проходження служби у військові частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував у відрядженні на полігоні ВЧ НОМЕР_2 (м. Семипалатинськ) по виконанню завдання з охорони місць проведення випробувань ядерної зброї, про що свідчить довідка Лубенського районного військового комісаріату Полтавської області № 929 від 29.11.2017 (а.с. 14).
ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 07.02.2002, захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії 7-66 КА №0060107 (а.с. 18).
З 01.03.2005 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС, про що свідчить довідка МСЕК Серії 7-66 ВЛ №0107062 (зворотний бік а.с. 19).
18.03.2010 позивачу безстроково встановлено ІІ групу інвалідності, причина - захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії 7-66 ТЕ № 0374180 (зворотний бік а.с. 20).
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №436 від 15.02.2018) травма (довгострокова дія іонізуючого випромінювання) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 21).
З 16.03.2018 позивачу при повторному огляді встановлено ІІ групу інвалідності, травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0029073 (зворотний бік а.с. 22).
24.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до начальника Полтавського ОВК із заявою від 18.05.2018  про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. 
За результатами розгляду заяви позивача листом Полтавського ОВК від 29.05.2018 №12/1151 повідомлено про відсутність у пакеті документів довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності вперше (надано документ про встановлення при черговому переогляді ІІ групи інвалідності з 01.03.2005)  та довідки з районного УПСЗН за місцем проживання про виплату компенсаційних сум, передбачених Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.  
14.07.2018 ОСОБА_1 надіслав до Полтавського ОВК довідку МСЕК від 24.02.2005 та довідку №2106/01-20 від 09.07.2018  УПСЗН Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області.
Листом Полтавського ОВК від 31.07.2018 №12/1756 позивача повідомлено про те, що враховуючи, що він звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597-ІV “Про внесення змін до Закону України “Про загальний військовий обов`язок і військову службу”, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги.
08.08.2018 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Міністерства оборони України, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. 
Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.08.2018 №0290П-1240490 повідомлено, що документи щодо призначення одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України військовий комісаріат за місцем проживання цих осіб, а також зазначено, що інвалідність внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, позивачу встановлена в 2018 році, тобто понад тримісячний строк після закінчення зборів (1986 рік).
Вважаючи протиправними дії Міністерства оборони, позивач звернувся до суду.           Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 у справі №440/4004/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019, у задоволенні позову відмовлено.
07.02.2020 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив оформити та подати в Департамент фінансів Міністерства оборони України документи про призначення   ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. 
Листом Полтавського ОВК від 20.02.2020 №12/579 позивача повідомлено про те, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги начальницькому складу органів внутрішніх справ України мають здійснюватися органами внутрішніх справ України. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пп. 3 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. Інвалідність ОСОБА_1 встановлено понад 3-місячний термін.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №440/2267/20, що набрало законної сили 07.09.2020, визнано протиправними дії Полтавського обласного військового комісаріату, які полягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі, якій встановлена інвалідність ІІ групи з 16 березня 2018 року внаслідок травми (довготривала дія іонізуючого випромінювання), пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
На виконання рішення суду Полтавським ОВК заяву ОСОБА_1 разом з доданими до неї документами надіслано до Департаменту фінансів Міноборони, про що свідчить лист №12/2840 від 30.10.2020 (а.с. 44).
Рішенням комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом від 14.01.2021 №5 (пункт 5), заяву ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання, оскільки заявником не надано довідку органів МСЕК про первинне встановлення інвалідності, що унеможливлює визначення одноразової грошової допомоги (а.с. 45). 
17.03.2021 Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив  Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 разом з доданими до неї документами, про що свідчить лист №9/1/1073 від 17.03.2021 (а.с. 47). 
01.04.2021 рішенням комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом №49 (пункт 15) відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки інвалідність позивачу встановлена понад тримісячний термін, а зміна інвалідності у заявника відбулась понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності (а.с. 54).
Позивач, вважаючи протиправною відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги з огляду на зміну з 16.03.2018 причини встановлення другої групи інвалідності, оскільки після первинного встановлення другої групи інвалідності минуло більше двох років. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано  Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ  (далі - Закон № 2011-XII).
Статтею 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим   Законом   мають право на її отримання.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону № 2011-XII.
Згідно ст. 16 Закону №2011-XII ( в редакції, чинній на час первинного встановлення позивачу  інвалідності) військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Законом України від 04.07.2012 №5040-VI "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців", який набув чинності з 01.01.2014, статтю 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено у новій редакції, відповідно до пп. 5 п. 2 якої встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової  служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби. 
Відповідно до ч. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції Закону №5040-VI, чинній з 01.01.2014) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. 
В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII   (набрав чинності з 01.01.2017) частину 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому даної статті. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється. Окрім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності. Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19. 
Згідно ч. 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. 
З метою реалізації норм статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Положеннями пп.1 п. 6. Порядку № 975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:
400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;
300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;
250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;
Згідно з п. 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Судовим розглядом встановлено, що вперше позивачу інвалідність (ІІІ група) встановлена у 2002 році з причини отримання захворювання, пов`язаного з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У подальшому, у 2005 році групу інвалідності змінено з ІІІ на ІІ, а у 2010 році - безстроково встановлено ІІ групу інвалідності. У всіх зазначених випадках причиною інвалідності визначено захворювання, пов`язане з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 
В 2018 році позивачу повторно безстроково встановлено ІІ групу інвалідності зі зміною причини, а саме: замість "захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" причиною інвалідності визначено - "травма (довготривала дія іонізуючого випромінювання), пов`язана з виконанням обов`язків військової служби". 
Отже, позивачу ІІІ групу інвалідності вперше встановлено з 07.02.2002, ІІ групу інвалідності - з 01.03.2005, а причину інвалідності змінено з 16.03.2018. 
З урахуванням вищенаведених правових норм та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги з огляду на зміну з 16.03.2018 причини встановлення ІІ групи інвалідності, оскільки після первинного встановлення ІІ групи інвалідності минуло більше двох років.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у ході судового розгляду справи відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення, оформленого протоколом від 01.04.2021 №49.
Вищенаведене спростовує доводи апелянта про наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги з підстав не отримання  її в 2002, 2005, 2010, 2018 роках.
Щодо посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №295/3091/17, від 21.06.2018 у справі №760/11440/17, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд  у постанові від 15.07.2020 у справі №240/10153/19 відступив від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №295/3091/17, від 21.06.2018 у справі №760/11440/17.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем та третьою особою не направлялися йому відзиви на позов, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати відповіді на них, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не вплинули на правильність вирішення судом справи по суті.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 по справі № 440/7416/21  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов