ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/9185/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,
за участю  секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,
представників учасників справи:
позивача -  Вознюк В.А. - адвокат (довіреність від 11.03.2021 №19/0/25-21),
відповідача 1 -  Макарик І.В. - адвокат (довіреність від 01.01.2022 №б/н)
відповідача 2 -  не з`явився
відповідача 3 -  не з`явився
розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!"
на рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2020,
постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 та 
ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021
за позовом приватного акціонерного товариства "Оболонь"
до:  товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!";
Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України;
державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності"
про визнання незаконним та скасування висновку від 18.05.2020 №51155/ЗМ/20, що набув статусу рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг за заявкою                 № m 2018 07716.

ІСТОРІЯ СПРАВИ 

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Оболонь" (далі - Товариство, позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" (далі - Броварня, відповідач 1), Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Міністерство, відповідач 2) і державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (далі - Підприємство, відповідач 3) про визнання незаконним та скасування висновку Підприємства від 18.05.2020 №51155/ЗМ/20 про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи заявки №m201807716, поданої 30.03.2018, що набув статусу рішення про реєстрацію знака після його затвердження Міністерством (далі - Висновок).

Позовні вимоги мотивовано тим, що:          

- провідним експертом Соколік Ж.А. Підприємства складено, а заступником директора департаменту інтелектуальної власності - начальником управління державних реєстрацій Малиш А.А. затверджено висновок від 18.05.2020 №51155/ЗМ/20 про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи заявки №m201807716, поданої 30.03.2018 Броварнею, що набув статусу рішення про реєстрацію знака;

- відповідно до бібліографічних даних Висновку, позначення "HARDMIX CITRUS" за заявкою №m201807716 відповідача 1 є комбінованим, складається з домінуючого словесного елемента "HARD CITRUS" та зображувального позначення, яке доповнює його, з заявленою правовою охороною щодо товарів 32 та 33 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (далі - МКТП);

- Товариство є власником знака для товарів і послуг "" за свідоцтвом України №242319 (знак зареєстровано 25.05.2018 за заявкою від 20.10.2016 №m201623023), знака для товарів і послуг "" за свідоцтвом України №244894 (знак зареєстровано 25.07.2018 за заявкою від   28.10.2016 №m201623725) та знака для товарів і послуг "" за свідоцтвом України №   242177 (знак зареєстровано 25.05.2018 за заявкою від      21.09.2016 №m201620675), які зареєстровані для товарів і послуг 32 і 35 класів МКТП; 

- 30.03.2018 Броварня звернулася до Підприємства з заявкою №m201807716 про видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг "HARD CITRUS";

- 04.09.2018 Товариством було подано Підприємству заперечення проти заявки на знак щодо невідповідності наведеного в ній позначення умовам надання правової охорони.

Позивач доводить протиправність оскаржуваного Висновку, оскільки вважає заявлене до реєстрації позначення      таким, що не відповідає умовам надання правової охорони; позначення є схожим настільки, що його можна сплутати із комбінованими знаками для товарів і послуг Позивача за свідоцтвами №  242319 , № 244894 , № 242177.      

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови і ухвали суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.10.2020 (суддя Марченко О.В.), залишеним без змін постановою Північного  апеляційного господарського суду від 12.10.2021 (колегія суддів: Грек Б.М., Отрюх Б.В., Копитова О.С.) позовні вимоги Товариства до Броварні, Міністерства, Підприємства про визнання незаконним та скасування Висновку задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано висновок Підприємства від 18.05.2020 №51155/ЗМ/20 про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи заявки № m 2018 07716, поданої 30.03.2018, що набув статусу рішення про реєстрацію знака після його затвердження Міністерством.

Стягнуто з Броварні на користь Товариства 2      102 (дві тисячі сто дві) грн судового збору.

Ухвалою Північного  апеляційного господарського суду від 12.10.2021 (колегія суддів: Грек Б.М., Отрюх Б.В., Копитова О.С.) у задоволенні заяви Броварні про відвід експертів відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Броварня, не погоджуючись з даними судовими рішеннями, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого суду; постанову апеляційної інстанції; ухвалу апеляційного господарського суду; справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому скаржник просить також вирішити питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна карга (в редакції від 17.11.2021), стосовно оскарження: рішення місцевого суду від 19.10.2020 та постанови апеляційного господарського суду від 12.10.2021, - подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України, з обґрунтуванням того, в чому полягає порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права судом першої інстанції після апеляційного перегляду справи апеляційною інстанцією, з урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пунктів 3, 4 частини третьої статті 310 ГПК України.

Крім того, разом із рішенням по суті оскаржується ухвала суду апеляційної інстанції від 12.10.2020 (яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції).

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу Товариство доводи касаційної скарги не визнає і погоджується із висновками суду попередніх інстанцій; також просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу залишити без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, таке.

Товариство є власником:

- знаків для товарів і послуг "" за свідоцтвом України №242319 (знак зареєстровано 25.05.2018 за заявкою від 20.10.2016 №m201623023) і "" за свідоцтвом України №244894 (знак зареєстровано 25.07.2018 за заявкою від 28.10.2016 №m201623725), які зареєстровані для:

товарів 32 класу МКТП "Пиво; пиво спеціальне; пиво безалкогольне; імбирне пиво; солодове пиво; коктейлі на основі пива; напої на основі пива; коктейлі безалкогольні; аперитиви безалкогольні; безалкогольні напої; безалкогольні фруктові напої; безалкогольні напої зі смаком кави; безалкогольні напої зі смаком чаю; безалкогольні напої на основі меду; спортивні напої, збагачені протеїном; квас (безалкогольний напій); лимонади; фруктовий нектар безалкогольний";

послуг 35 класу МКТП "Рекламування; телевізійне рекламування; радіорекламування; рекламування через комп`ютерну мережу в режимі он-лайн; пряме поштове рекламування; рекламування поштою; публікування рекламних текстів; розповсюджування рекламних матеріалів; розповсюджування зразків, рекламних буклетів; рекламування зовнішнє; розклеювання рекламних плакатів; організовування фестивалів на комерційні або рекламні потреби; організовування виставок на комерційні або рекламні потреби; організовування ярмарків на комерційні або рекламні потреби; організовування презентацій на комерційні або рекламні потреби; організовування показів мод на рекламні потреби; демонстрування товарів; оформляння вітрин; представляння товарів на засобах інформування з метою роздрібного продажу; маркетинг; телемаркетингові послуги; маркетингові досліджування; послуги щодо зв`язків з громадськістю; послуги з макетування на рекламні потреби; комерційне інформування та поради для споживачів (центри підтримки споживачів); надавання онлайнових торговельних майданчиків для покупців та продавців товарів і послуг; написання рекламних текстів; написання сценаріїв на рекламні потреби; оновлювання рекламних матеріалів; орендування рекламного місця; пошук спонсорів; прокат рекламних матеріалів; прокат торговельних стендів";

- знака для товарів і послуг "" за свідоцтвом України №242177 (знак зареєстровано 25.05.2018 за заявкою від 21.09.2016 №m201620675), який зареєстрований для:

товарів 32 класу МКТП "Пиво; пиво спеціальне; пиво безалкогольне; імбирне пиво; солодове пиво; коктейлі на основі пива; коктейлі безалкогольні; аперитиви безалкогольні; безалкогольні напої; безалкогольні фруктові напої; безалкогольні напої зі смаком кави; безалкогольні напої зі смаком чаю; безалкогольні напої на основі меду; спортивні напої, збагачені протеїном; води (напої); газовані води; зельтерська вода; мінеральні води (напої); содова вода; столові води; літієва вода; вода питна; квас (безалкогольний напій); квас живого бродіння; лимонади; овочеві соки (напої); смузі (напої на основі фруктових або овочевих сумішей); соки фруктові; томатний сік (напій); фруктовий нектар безалкогольний; яблучний сік; шербети (напої)";

послуг 35 класу МКТП "Рекламування; телевізійне рекламування; радіорекламування; рекламування через комп`ютерну мережу в режимі он-лайн; пряме поштове рекламування; рекламування поштою; публікування рекламних текстів; розповсюджування рекламних матеріалів; розповсюджування зразків, буклетів; рекламування зовнішнє; розклеювання рекламних плакатів; демонстрування товарів; оформляння вітрин; представляння товарів на засобах інформування з метою роздрібного продажу; організовування виставок на комерційні або рекламні потреби; організовування ярмарків на комерційні або рекламні потреби; організовування фестивалів на комерційні або рекламні потреби; маркетинг; телемаркетингові послуги; маркетингові досліджування; послуги щодо зв`язків з громадськістю; комерційне інформування та поради для споживачів (центри підтримки споживачів)".

30.03.2018  Броварня подало заявку №m201807716 про видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг "HARD CITRUS".

Окрім того, в мережах оптової та роздрібної торгівлі було виявлено продукцію "Перша приватна броварня. ХАРД ЦИТРУС / HARD CITRUS" (дослівна назва продукту на контретикетці для споживачів) з використання/нанесенням позначення за заявкою №m20180771 про реєстрацію знаку для товарів і послуг.

04.09.2018 позивач, користуючись правом, наданим пунктом 8 статті 10 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", подав Підприємству заперечення №1877/0/2-18 проти заявки №m201807716 на знак щодо невідповідності наведеного в ній позначення умовам надання правової охорони відповідно до пунктів 2 і 3 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знак для товарів і послуг".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Формула-Брок" 19.04.2019 було подано Підприємству, для долучення до матеріалів заявки №m201807716, висновок експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.04.2019 №1483, складений за результатами проведення комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності за листом Броварні (далі - Висновок №1483), на вирішення якої було поставлено такі питання:

1. "Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України про знак для товарів і послуг № 242319 схожим із позначенням, яке використовується при виробництві пива спеціального "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD Citrus" на упаковці (стікері, споживчій тарі, контретикетці, кольєретці, ярлику, пробці) пляшки, настільки, що їх можна сплутати між собою?"

2. "Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України про знак для товарів і послуг № 244894 схожим із позначенням, яке використовується при виробництві пива спеціального "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD Citrus" на упаковці (стікері, споживчій тарі, контретикетці, кольєретці, ярлику, пробці) пляшки, настільки, що їх можна сплутати між собою?"

3. "Чи є позначення "HARD Citrus", яке нанесене на етикетку пляшки пива спеціального "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD Citrus" таким, що може ввести в оману споживача щодо товару та/чи особи, яка виробляє товари 32 класу МКТП?"

4. "Чи має місце нанесення знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України №242319 та/або знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № 244894 на упаковці (стікері, споживчій тарі, контретикетці, кольєретці, ярлику, пробці) пива спеціального "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD Citrus"?"

5. "Чи є упаковка (етикетка, стікер, споживча тара, контр етикетка, кольєретка, ярлик, пробка, тощо) з позначенням "HARD Citrus" продукту виробництва ПрАТ "ПБК "Радомишль" пиво спеціальне "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD Citrus", із використанням позначення за      зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 242319 та знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 244894, що може ввести в оману споживача щодо товару та/чи особи, яка виробляє товари?".

За результатами експертного дослідження експерти дійшли таких висновків:
" 1. Комбіноване позначення "HARD CITRUS" на етикетці пляшки для пива спеціального "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD CITRUS" виробництва ПрАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" та знак для товарів і послуг № 242319 від 25.05.2018 р не є схожими між собою настільки, що їх можна сплутати між собою щодо однорідних та / або споріднених товарів;

2. Комбіноване позначення "HARD CITRUS" на етикетці пляшки для пива спеціального "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD CITRUS" виробництва ПрАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" та знак для товарів і послуг № 244894 від 25.07.2018 не є схожими між собою настільки, що їх можна сплутати між собою щодо однорідних та / або споріднених товарів.

3. Позначення "HARD CITRUS" на етикетці пляшки для пива спеціального "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD CITRUS" виробництва ПрАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" не є таким, що може ввести в оману споживача щодо товару та особи, яка виробляє товари 32 класу МКТП.

4. На упаковці (стікері, споживчій тарі, контретикетці, кольєретці, ярлику, пробці) пива спеціального "ПЕРША ПРИВАТНА БРОВАРНЯ ХАРД ЦИТРУС /HARD Citrus" не нанесені знаки для товарів і послуг за свідоцтвом України №242319 та № 244894".

10.05.2019 позивачем було подано додаток до заперечень проти заявки на знак щодо невідповідності наведеного в ній позначення умовам надання правової охорони, разом з      висновком експерта від 27.07.2018 №185/18 (складного експертом Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Ковальовою Н.М.; далі - Висновок №185/18) за результатами проведення експертного дослідження у сфері інтелектуальної власності.

Так, на вирішення експерту Ковальовій Н.М. було поставлено такі питання:
"1. Чи є позначення "HARD CITRUS", що нанесене на етикетку пляшки та застосовується ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" та ПрАТ "ПБК "Радомишль" для маркування пива спеціального, схожим із зареєстрованим знаком для товарів і послуг "HARDMIX CITRUS" за свідоцтвом України № 242319 від 25.05.2018, та знаком для товарів і послуг "HARDMIX CITRUS" (етикетка) за свідоцтвом України      № 244894 зареєстрованого 25.07.2018, настільки, що їх можна сплутати?

2. Чи є позначення "HARD CITRUS", що нанесене на етикетку пляшки та застосовується ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" та ПрАТ "ПБК "Радомишль" для маркування пива спеціального таким, що може ввести в оману споживача щодо товару та особи, яка виробляє товари 32 класу МКТП?".

За результатами експертного дослідження експерт Ковальова Н.М. дійшла таких висновків:

"1. Позначення "HARD CITRUS", що нанесене на етикетку пляшки та застосовується ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" та ПрАТ "ПБК "Радомишль" для маркування пива спеціального є схожим із зареєстрованим знаком для товарів і послуг "HARDMIX CITRUS" за свідоцтвом України № 242319 від 25.05.2018, та знаком для товарів і послуг "HARDMIX CITRUS" (етикетка) за свідоцтвом України      № 244894 зареєстрованого 25.07.2018, настільки, що їх можна сплутати.

2. Позначення "HARD CITRUS", що нанесене на етикетку пляшки та застосовується ТзОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" та ПрАТ "ПБК "Радомишль" для маркування пива спеціального є таким, що може ввести в оману споживача щодо товару та особи, яка виробляє товари 32 класу МКТП".

Товариство звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до Броварні та приватного акціонерного товариство "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (далі - Комбінат) про:

- заборону Броварні здійснювати використання позначення "HARD CITRUS", яке є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №242319 і №244894, зокрема, шляхом нанесення такого позначення (маркування) на продукцію 32 класу МКТП (для товарів пиво, пиво спеціальне) та її етикетку або іншу упаковку (стікер, споживчу тару, контретикетку, кольєретку, ярлик, пробку), її зберігання із нанесеним позначенням, пропонування продукції із нанесеним позначенням для продажу, продаж;

- зобов`язання Броварні вилучити з виробництва та знищити всю наявну етикетку, контретикетку або іншу упаковку пива спеціального, які містять позначення "HARD CITRUS", яке є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №242319 і №244894;

- заборону Комбінату здійснювати використання позначення "HARD CITRUS", яке є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №242319 і №244894, зокрема, шляхом нанесення такого позначення (маркування) на продукцію 32 класу МКТП (для товарів пиво, пиво спеціальне) та її етикетку або іншу упаковку (стікер, споживчу тару, контретикетку, кольєретку, ярлик, пробку), її зберігання із нанесеним позначенням, пропонування продукції із нанесеним позначенням для продажу, продаж;

- зобов`язання Комбінату вилучити з виробництва та знищити всю наявну етикетку, контретикетку або іншу упаковку пива спеціального, які містять позначення "HARD CITRUS", яке є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №242319 і №244894.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.12.2019 зі справи №914/1667/18 позов задоволено повністю.

Судом апеляційної інстанції на вирішення експертів поставлено наступні питання:

"1. Чи є комбіноване позначення за заявкою №m201807716 схожим із знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №№242319, 244894, 242177 настільки, що їх можна сплутати?

2. Чи є комбіноване позначення за заявкою №m201807716 оманливим або таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари 32 і 33 класів МКТП, а саме: особи Позивача - Приватного акціонерного товариства "ОБОЛОНЬ"?"

За результатами експертного дослідження експерти дійшли таких висновків:

"1. Комбіноване позначення за заявкою №m201807716 є схожим із знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України № 242319, 244894 настільки, що їх можна сплутати, та не є схожим із знаком для товарів і послуг № 242177 настільки, що їх можна сплутати.

2. Комбіноване позначення за заявкою №m201807716 є оманливим або таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари 32 і 33 класів МКТП, а саме: особи Позивача - Приватного акціонерного товариства "ОБОЛОНЬ".

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з частинами першою і другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначив способи здійснення захисту цивільних права та інтересів судом. 

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Пунктами 1, 2, 4 і 5 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (в редакції, чинній на момент складання Підприємством Висновку) передбачено, що права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Строк дії свідоцтва продовжується за умови сплати відповідного збору.

Свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Використанням знака визнається:

нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом:

зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг;
зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги;
позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати;
позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Відповідно до пунктів 2 і 3 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону також позначення, які, зокрема, є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Позначення, вказані в абзацах другому, третьому, четвертому, шостому та сьомому цього пункту, можуть бути внесені до знака як елементи, що не охороняються, якщо вони не займають домінуючого положення в зображенні знака.

Не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема, з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Заявка - це сукупність документів, необхідних для видачі свідоцтва;

Що ж до посилання скаржника на те, що судами порушено норми процесуального права, а саме правила предметної та суб`єктної юрисдикції, оскільки юрисдикція господарських судів не поширюється на відносини у даній справі, а справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, Суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі №910/8499/20 дійшов висновку, що:

"Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно- правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством до сфери приватноправових відносин. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 зі справи № 826/15263/18.

Отже, сам по собі предмет спору, як і суб`єктний склад учасників правовідносин не має вирішального значення для розмежування справ господарської та адміністративної юрисдикції.

Відповідно до приписів статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. 

Як унормовано приписами статті 420 Цивільного кодексу України до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення.

У даному випадку, спір, який виник у цих правовідносинах, пов`язаний із захистом прав інтелектуальної власності ПрАТ "Оболонь" на знак для товарів і послуг "HARDMIX CITRUS" за свідоцтвом України № 242319 та на знак для товарів і послуг "HARDMIX CITRUS" за свідоцтвом України № 244894. Зокрема, як встановлено судами попередніх інстанцій, ПрАТ "Оболонь" подавало Підприємству заперечення проти заявки ТОВ "Торгово - виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" про видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг "HARD CITRUS", з посиланням на невідповідність наведеного в ній позначення умовам надання правової охорони.

Отже, у даному випадку, спір про визнання незаконним та скасування висновку Підприємства від 18.05.2020 № 51155/ЗМ/20 про відповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи заявки № m 2018 07716, поданої 30.03.2018, що набув статусу рішення про реєстрацію знаку після його затвердження Міністерством, стосується захисту прав інтелектуальної власності позивача, тобто цивільного права і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, як і заява ПрАТ "Оболонь" про забезпечення позову до подання такої позовної заяви".

Такий висновок є чітким та зрозумілим, а тому Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду (у зв`язку з оскарженням Броварнею судового рішення з підстав порушення правил предметної та суб`єктної юрисдикції) у порядку, визначеному частиною шостою статті 302 ГПК України, оскільки скаржником не обґрунтовано порушення судом правил предметної та суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах.

Щодо підстави оскарження судових рішень попередніх інстанцій відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України Верховний Суд зазначає таке.

Скаржник зауважує, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано статтю 1, пункт 4 статті 5, пункти 4, 5 статті 16, статтю 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", статтю 494, 495 ЦК України. Крім того, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №914/1667/18 та від 15.07.2019 у справі №910/18587/16.

Вирішуючи питання визначення подібності правовідносин, Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду. 

Колегія суддів враховує позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження №14-16цс20), відповідно до якої у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

Верховний Суд встановив, що:

- постанова Верховного Суду у справі № 914/1667/18, на яку посилається скаржник, ухвалена за позовом Товариства до Броварні, приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" про заборону відповідачу 1 та відповідачу 2 здійснювати використання позначення "HARD CITRUS", яке є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №242319 та №244894, зокрема, шляхом нанесення такого позначення (маркування) на продукцію 32 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (для товарів пиво, пиво спеціальне) та її етикетку або іншу упаковку (стікер, споживчу тару, контретикетку, кольєретку, ярлик, пробку), її зберігання із нанесеним позначенням, пропонування продукції із нанесеним позначенням для продажу, продаж;
зобов`язання відповідача 1 та відповідача 2 вилучити з виробництва та знищити всю наявну етикетку, контретикетку або іншу упаковку пива спеціального, які містять позначення "HARD CITRUS", яке є схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України №242319 та №244894.

- постанова Верховного Суду у справі № 910/18587/16 ухвалена за позовом за позовом Броварні до приватного акціонерного товариства "Карлсберг Україна", Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг.

У справі, що розглядається, предметом спору є визнання незаконним та скасування висновку від 18.05.2020 №51155/ЗМ/20, що набув статусу рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг за заявкою  № m 2018 07716.

Водночас колегія суддів зазначає, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

Отже, Верховний Суд відхиляє як помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувана постанова у цій справі прийнята без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у зазначених скаржником постановах Верховного Суду, оскільки зміст правовідносин, їх предмет, підстави, а також встановлені фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у зазначених справах і у справі, яка переглядається, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично-доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.

Згідно з пунктом 5 частини першої   статті 296 ГПК України   (у редакції, чинній з 08.02.2020) суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої   статті 287 цього Кодексу   судом встановлено, що   висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

В касаційній скарзі скаржник також звертає увагу на приписи пункту 3 частини третьої статті 310 ГПК України, відповідно до яких підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, зокрема, необґрунтоване відхилення клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції розглядалось клопотання відповідача 1 про відвід експертів, про що свідчить ухвала суду апеляційної інстанції від 12.10.2021. 

Крім того, скаржник зазначає, що у своїй заяві про відвід експертів від 19.08.2021 у першому пункті прохальної частини зазначив про витребування  у науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України оригінал документа про призначення експертів для здійснення комісійної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, призначеної згідно ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 у справі 910/9185/20. Втім суд апеляційної інстанції, розглянувши заяву про відвід експертів, жодним чином не навів мотивів відхилення першого пункту прохальної частини заяв щодо витребування документів. Це є (на думку скаржника) підставою для скасування ухвали апеляційної інстанції від 12.10.2021 відповідно до пункту 3 частини третьої статті 310 ГПК України.

Верховний Суд відхиляє даний аргумент скаржника з огляду на ухвалу апеляційного господарського суду від 31.08.2021 (яка міститься в матеріалах справи), з якої вбачається, що в судовому засіданні 31.08.2021 ставилась на обговорення заява представника Броварні про відвід експерта та було вирішено викликати у наступне судове засідання експертів Федоренка В.Л., Фою О.Я., Чабанець Т.М. для надання суду пояснень з приводу заявленого їм відводу, витребувати у Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України оригінал документа про призначення експертів для здійснення комісійної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, призначеної згідно ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 у справі 910/9185/20, а також було зобов`язано заявника направити заяву про відвід експертів до Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України. 

Розглянувши вказані доводи скаржника, Верховний Суд не вбачає ознак порушення норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування судового рішення з цієї підстави.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Як на підставу касаційного оскарження скаржники також посилаються на те, що суд апеляційної інстанції встановив обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, на підставі недопустимих доказів. Утім, такі доводи касаційної скарги не отримали свого підтвердження та відхиляються судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до статті 86 ГПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).

Разом з цим за приписами статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 

Отже, неналежні докази та недопустимі докази - це різні поняття. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №910/13647/19.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Отже, недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно, тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 у справі №922/2319/20, від 16.02.2021 у справі № 913/502/19, від 13.08.2020 у справі №916/1168/17, від 16.03.2021 у справі №905/1232/19.

Водночас, у силу приписів статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наведені у касаційній скарзі доводи у цій частині (щодо висновку експертів від 19.07.2021 №083/21) фактично стосуються не ухвалення судом рішень з урахуванням недопустимих доказів, а необхідності їх переоцінки, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених судами попередньої інстанції під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів зі справи, у той час як у силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази.

Посилання скаржника про те, що суд апеляційної інстанції досліджував обставини справи на підставі недопустимого доказу, а саме копії висновку експертів від 17.04.2019 №1483 також відхиляється з огляду на зазначене вище та того, що відповідно до статті 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, і тільки якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії, то він за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Тобто, якщо б і мало місце таке недослідження судом оригіналу, то у суду касаційної інстанції відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень з таких підстав, оскільки в силу приписів статті 91 ГПК України витребування оригіналів письмових доказів є правом, а не обов`язком суду. 

Верховний Суд зазначає, що інші аргументи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким вже надана певна оцінка судами попередніх інстанцій.

Разом з тим, суд касаційної інстанції в силу положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

Поряд з тим, як відзначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" (заява № 24465/14), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу "Брумареску проти Румунії, заява № 28342/95). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа "Рябих проти Росії", заява № 52854/99), існування яких скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Відповідна практика Європейського суду з прав людини застосовується Касаційним господарським судом на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", згідно з якою суди застосовують названу Конвенцію та відповідну практику як джерело права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, про неврахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду, не підтвердилися, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою Броварні в частині підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно закрити, а в частині підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України та оскарження ухвали суду апеляційної інстанції, слід залишити без задоволення. 

Судові витрати

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладаються на Броварню, оскільки Касаційний господарський суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові рішення попередніх інстанцій.

Керуючись статтями 129, 296, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" на рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 зі справи №   910/9185/20 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" на рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 зі справи №   910/9185/20 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України,  залишити без задоволення.

3. Рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2020, постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 та ухвалу  Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 зі справи №   910/9185/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                                    І. Колос

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова