П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/8820/21	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
            
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
 -            Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу    за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду   від   25 жовтня 2021 року по справі за позовом    ОСОБА_1 до  Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом  до Департаменту праці та соціального захисту населення  Миколаївської міської ради  про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 та 2021 роки як учаснику бойових дій відповідно до ч. 5  ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч. 1  ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги. 
Позивач надав заяву про поновлення строку звернення до суду, оскільки оскільки у період з 26.05.2020 року по 25.12.2020 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року заяву про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду залишено без задоволення, позовну заяву залишено без руху.
На виконання ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року представник позивача надав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив, що позивач проходить військову службу, тому позбавлений можливості своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав. Також у зв`язку з впровадженими обмеженнями щодо поширення СОVID-19 не міг своєчасно звернутися до суду, тому строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року заяву про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду залишено без задоволення. Повернуто  позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій відповідно до ч. 5  ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної ч.1  ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги.
Не погодившись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо ненарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік  та зобов`язання нарахувати та виплатити вказану допомогу, як учаснику бойових дій, за 2020 рік відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Згідно з вимогами ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами 1,2  ст.122 КАС України  визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати дотримання принципу правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
З огляду на наведене, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, мають зв`язок дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Згідно з вимогами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі  Bellet v. France  Європейський суд з прав людини зазначив, що  стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Крім того, з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 
1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»);
2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справа «Устименко проти України»); 
3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справа «Брумареску проти Румунії»).
Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Встановлений  ст.122 КАС України  строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Колегія суддів зазначає, що порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся із заявою про поновлення процесуального строку, в якій зазначив, що проходить військову службу у Збройних Силах України, брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування заходів збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, а тому несвоєчасно отримував інформацію про порушення своїх прав. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог  статті 17-1 Закону № 3551-XII  особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Тобто,  Законом №3551-XII  встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 року, розглядаючи справу № 607/7919/17, зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.
Отже, враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 року у справі №607/7919/17, перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за 2020 рік слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.
В той же час, до суду позивач звернувся 30.09.2021 року, тобто з пропуском строку визначеного частиною другою  статті 122 КАС України.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо проходження ним військової служби як поважну причину строку звернення до суду, оскільки проходження військової служби не є об`єктивною перешкодою для своєчасного звернення до суду.
Таким чином, ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду з вимогами про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Колегія суддів зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від  22.07.2021 року у справі № 420/718/21.
Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами позивача щодо неможливості вчасного звернення з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївського окружного адміністративного суду. В умовах карантину прийом вхідної кореспонденції та процесуальних документів здійснюється за допомогою електронної пошти, через підсистему «Електронний суд», поштою та факсом. 
Отже, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Кравченко К.В.