ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1/22 Справа № 216/4694/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 січня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року водій ОСОБА_1 17 липня 2021 року о 03 год. 08 хв. в Дніпропетровській області в м. Кривий Ріг в Центрально-Міському районі по вул. Гете, 34 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager», в присутності двох свідків, результат огляду 1,16 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності, копію постанови отримав 01 листопада 2021 року.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що матеріали справи не містять достатніх відомостей, які б вказували на його винуватість. Вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості про підстави зупинки транспортного засобу. Зазначає, що у працівників поліції не було підстав вважати, що він перебуває у стані сп`яніння через відсутність у нього ознак сп`яніння. Звертає увагу, що працівники поліції не з`ясували у нього чи згоден він з результатами та не запропонували пройти огляд у медичному закладі, при цьому не надали направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров`я та не роз`яснили таке право. Вказує, що йому не роз`яснили порядок застосування драгеру, не надали свідоцтва про державну реєстрацію технічного засобу та його повірку. Звертає увагу, що йому не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені Конституцією України та КУпАП. Зазначає, що письмові пояснення свідків складені на завчасно підготовлених бланках без встановлення їх особи та не містять відомостей щодо суті адміністративного правопорушення. Вказує, що суд не досліджував відеозапис та в матеріалах справи відсутні докази щодо його відсторонення від керування транспортним засобом. 
       Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку  ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 06 жовтня 2021 року за відсутності учасників справи. З матеріалів вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 01 листопада 2021 року, тоді як апеляційна скарга подана 11 листопада 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи та копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 01 листопада 2021 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні. 
Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено два види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшовогляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу "Драгер", результат огляду 1,16 проміле, заперечень щодо результатів огляду немає; тестуванням до протоколу, відповідно до якого ОСОБА_1  пройшовогляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу "Драгер", результат огляду 1,16 проміле; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №4497721 від 17 липня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; відеозаписом з бодікамери поліцейського; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Всупереч твердженням в апеляційній скарзі у працівників поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки після зупинки останнього працівниками поліції у нього були виявлені ознаки алкоглоьного сп"яніння, які і стали підставою вимоги працівників поліції пройти відповідний огляд, а саме відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та рапорту поліцейського у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп"яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови.
При цьому підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало порушення вимог п. 2.1.6 ПДР України, що підтверджується рапортом поліцейського та постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН №4497721, та спростовує посилання останнього про його безпідставну зупинку працівниками поліції.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду у медичному закладі та йому пропонувалось пройти такий огляд, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Уразі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вказане також кореспондується з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, яка містить аналогічні вимоги.
З огляду на вказані вимоги у разі встановлення ознак алкогольного сп`яніння працівники поліції повинні спочатку запропонувати особі пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних засобів та потім в разі відмови від проходження такого огляду на місці або незгоди з результатами такого огляду запропонувати пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Разом з тим, матеріали справи та відеозапис з бодікамери поліцейського не містять відомостей про те, що після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", останній не погодився з результатами такого огляду. 
При цьому відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з виокристанням спеціальних технічних засобів, в яких ОСОБА_1 власноручно поставив свій підпис, останній будь-яких зауважень чи заперечень не мав та зазначив, що погоджується із зазначеними у протоколі та акті відомостями.
Що стосується тверджень ОСОБА_1 про ненадання йому працівниками поліції направлення на проходження огляду у медичному закладі, то вони не заслуговують на увагу з огляду на те, що положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не містять вимог щодо складання та надання вказаного направлення у випадку проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер" та незаперечення результатів такого огляду.
Посилання ОСОБА_1  на відсутність у матеріалах справи сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу "Драгер",то суд не приймає їх до уваги, оскільки на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер", під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 клопотань про витребування сертифікату відповідності та свідоцтва про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки не заявляв.
       Крім того, як слідує з матеріалів справи огляд проводився за добровільною згодою ОСОБА_1 у присутності двох свідків з використанням технічного засобу відеофіксації - бодікамери поліцейського, за результатами огляду складено відповідний акт та роздруковані на папері його показники, які долучені до матеріалів справи. Вищевказаний акт огляду був підписаний ОСОБА_1 без будь - яких зауважень.
       Факт роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який містить підпис ОСОБА_1 у відповідній графі про роз`яснення йому відповідних прав та обов`язків.
       Посилання ОСОБА_1 на невідповідність письмових пояснень свідків вимогам КУпАП, так як вони виготовлені на заготовлених друкованих бланках без встановлення осіб свідків та не містять відомостей щодо суті правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, будь-яких вимог щодо шаблону чи бланку надання пояснень свідками не передбачено. При цьому з матеріалів справи слідує, що основний текст пояснень заповнено власноруч свідками, який засвідчено підписом останніх, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.
       Що ж стосується посилання ОСОБА_1 на те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, то вказані доводи спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського, відповідно до якого останнього було відсторонено від керування транспортним засобом та попереджено про необхідність виклику тверезого водія. 
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот