Ухвала
Іменем України
 
23 грудня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 759/2917/21
провадження № 61-20689ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду                      від 30 листопада 2021 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-8» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року Житлово-будівельний кооператив «Індикатор-8» (далі - ЖБК «Індикатор-8») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 36 498,36 грн, з яких 21 944,75 грн - заборгованість за житлово-комунальні послуги, 11 227,12 грн - 3% річних, 3 326,49 грн - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року позов ЖБК «Індикатор-8» задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Індикатор-8» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 15 300,25 грн, з яких 12 651,22 грн - заборгованість за житлово-комунальні послуги, 948,74 грн - 3% річних, 1 700,29 грн - інфляційні втрати, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн., а також витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 3 000,00 грн.
 
У задоволенні іншої частини позову ЖБК «Індикатор-8»відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року змінено в частині розміру судового збору та витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, а саме: зменшено розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Індикатор-8» до 1 135,00 грн та зменшено розмір витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Індикатор-8», до 1 500,00 грн.
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених ним в межах розгляду його апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
 
Оскільки апеляційним судом рішення Святошинського районного суду м. Києва        від 06 травня 2021 року суду у частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишено без змін, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу понесених заявником судових витрат відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України. 
 
20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про вирішення питання про розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги у справі.
 
В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що ним за подання апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року було сплачено судовий збір у розмірі 1 427,37 грн, проте апеляційний суд, у порушення вимог пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, не вирішив питання про розподіл судових витрат і відмовив у задоволенні його заяви про ухвалення додаткового рішення. 
 
Дослідивши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі. 
 
Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.
За змістом пункту 3 частини першої та частини другої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
 
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2021 року у частині задоволених вимог про стягнення з нього на користь ЖБК «Індикатор-8» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 15 300,25 грн, витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн та витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, у розмірі 3 000,00 грн.
 
При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 були понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 427,37 грн.
 
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Предметом спору у цій справі є стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Індикатор-8» заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
Так, у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.
 
З врахування наведеного, обов`язок сплати судового збору у ОСОБА_1 виник саме у зв`язку з оскарженням рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд змінив оскаржуване рішення суду у частині розподілу судових витрат. При цьому, рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості залишено апеляційним судом без змін.
Зважаючи на те, що апеляційним судом рішення суду в частині вирішення спору по суті залишено без змін, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розподілу понесених заявником судових витрат відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України за перегляд справи в апеляційному порядку.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права.
 
Отже, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-8» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити. 
 
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     С. О. Погрібний