Номер провадження: 33/813/231/22
Номер справи місцевого суду: 509/2356/21 
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 18.08.2021 стосовно:
ОСОБА_1 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Надєждовка Арцизького р-ну Одеської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 02.05.2021 о 20:34 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по ТОВ «Промтоварний ринок 7 км» з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя), при цьому, показання приладу «DRAGER» дорівнювали 2,92 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою, вважаючи її необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин з огляду на наступне:
- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що йому не було відомо про знаходження матеріалів справи в провадженні Овідіопольського райсуду Одеської обл., натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначалось про розгляд справи 02.06.2021 Малиновським райсудом м. Одеси, проте в зазначений день розгляд справи не відбувся та на його запит було повідомлено, що справа відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення від 02.05.2021 зареєстрованою не значиться;
- в порушення вимог ст. 268 КУпАП, судом не було сповіщено його про місце та час розгляду справи, оскільки судова повістка була надіслана за помилковою адресою, дані поштового конверта та сайту АТ «Укрпошта» щодо причин невручення йому повістки різняться (за конвертом – «адресат відсутній за вказаною адресою», за штрих-кодовим ідентифікатором за даними АТ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання»), при цьому, суд не повідомив його про дату, час та місце судового засідання за наявним в протоколі номером мобільного телефону;
- суд 1-ої інстанції не врахував того, що безпідставна зміна інспектором патрульної поліції шляхом подання рапорту місця вчинення адміністративного правопорушення з адреси: м. Одеса, Промринок 7-й км, 3/3 на адресу: Овідіопольське шосе, 1Б потягло за собою зміну підсудності з розгляду справи з Малиновського райсуду м. Одеси на Овідіопольський райсуд Одеської обл., про що йому як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомлено не було;
- поза увагою суду залишилось те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тому є недійсним, зокрема, огляд проводився за відсутності свідків, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження застосування під час огляду технічних засобів відеозапису; до матеріалів долучений акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений поліцейським ОСОБА_2 , в той час як огляд проводився, відповідно до квитанції драгеру, інспектором Костенюком С.В., при цьому, зазначений акт огляду не містить підпису поліцейського;
- судом не було досліджено обставин, що пом`якшують відповідальність, натомість, він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, станом на дату винесення рішення не працював;
- накладаючи на нього стягнення у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, суд не врахував того, що така сума, з огляду на положення п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, повинна складати 10 200 грн., а не 17 000 грн. як це зазначено в постанові.
Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду 1-ої інстанції та скасувати її, а провадження у справі закрити.
Згодом, постановою Одеського апеляційного суду від 04.02.2022 клопотання ОСОБА_1 було задоволено та поновлено йому строк на апеляційне оскарження постанови Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 18.08.2021 про накладання на нього стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
Водночас, в судове засідання апеляційного суду призначене на 9 год. 30 хв. 22.03.2022 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце його проведення повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань про вікладення розгляду справи не подавав, на підставі чого судове засідання було відкладено на 15.04.2022 на 09:30 год.
В зазначене судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення був сповіщений належним чином, при цьому подав заяву про проведення апеляційного розгляду його справи за його відсутності. 
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке. 

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18№026583 від 02.05.2021 (а.с. 3), згідно якого  ОСОБА_1  особисто зазначив, що визнає провину в інкримінованому йому правопорушенні; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківкою з приладу «Драгер» (а.с. 5,6), згідно яких показник наявності алкоголю у ОСОБА_1 становив 2,92 ‰, при цьому, про згоду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності із викладеними у вищезгаданому акті обставинами свідчить особистий підпис ОСОБА_1 в графі «з результатами згоден».
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про відсутність сповіщення про місце і час розгляду справи та розгляд справи не уповноваженим судом з огляду на таке. 
Частина 1 ст. 277-2 КУпАП передбачає, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Так в матеріалах справи міститься рапорт інспектора УПП в Одеській обл. Костенюка С., в якому останній доповідає про те, що під час офомрлення 02.05.2021 адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП для встановлення місцезнаходження було використано застосунок «2Гис», який визначив адресу як: м. Одеса, Промринок 7-й км, 3/3, при цьому, дійсним місцезнаходженням виявилась інша адреса, зокрема, Овідіопольське шосе 1-Б, на підставі чого співробітник поліції просив направити матеріали справи до Овідіопольського райсуду Одеської області (а.с. 7).
Водночас, Овідіопольським райсудом Одеської обл. були здійснені спроби виклику ОСОБА_1 в судове засідання шляхом направлення судової повістки на повідомлену останнім при складенні протоколу про адміністративне правопорушення адресу проживання, а саме – АДРЕСА_3 (а.с. 11), проте поштове відправлення було повернуто адресанту організацією зв`язку через відсутність адресата за зазначеною на конверті адресою.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги та вважає слушними доводи апелянта про те, що дані щодо причин невручення йому повістки різняться за конвертом та за штрих-кодовим ідентифікатором, проте достатніх підстав піддавати сумнівам наявну в матеріалах справи довідку щодо причин повернення поштового відправлення суд не має, а така причина повернення відправлення як «за закінченням терміну зберігання», зазначена у відкритих електронних реєстрах організації поштового зв`яку АТ «Укрпошта» навпаки свідчить про те, що ОСОБА_1 свідомо відмовився від отримання адресованої йому рекомендованої поштової кореспонденції.
Що стосується посилань апелянта на несповіщення його судом про час та місце розгляду справи за допомогою номеру мобільного телефону, апеляційний суд зауважує на тому, що протокол про адміністративне правопорушення, всупереч твердженням ОСОБА_1 , не містить номеру його мобільного телефону (а.с.3), так само як і не містять його інші наявні матеріали справи, що позбавило суд об`єктивної можливості сповістити останнього про розгляд справи засобами мобільного зв`язку.
За встановлених обставин, апеляційний суд, всупереч твердженням апелянта, констатує, що в даному випадку судом 1-ої інстанції, а саме Овідіопольським райсудом Одеської області, на виконання вимог ст.ст. 268 та ст. 277-2 КУпАП, були здійснені передбачені законом спроби сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, тобто не було допущено порушень вимог закону.
Водночас, апеляційний суд зауважує на тому, що вимоги чинного процесуального закону не передбачають обов`язку суду окремо сповіщувати учасників провадження про зміну територіальної підсудності суду, натомість, судом, уповноваженим на розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , в даному випадку – Овідіопольським райсудом Одеської обл. – були здійснені всі передбачені законом заходи для належного та своєчасного сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповільності про розгляд справи, тобто в даному випадку будь-яких порушень прав ОСОБА_1 , визначених ст. 268 КУпАП, допущено не було.
Надаючи оцінку твердженням апелянта щодо того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння є недійсним у зв`язку із його проведенням з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, апеляційний суд наголошує на їх безпідставності та помилковості з огляду на наступне.
Частина 2 ст. 266 КУпАП встановлює, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №026583 від 02.05.2021 (а.с. 3) вбачається, що свідки під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не залучались через проведення співробітниками поліції фіксування ходу проведення огляду технічними засобами відеозапису, оскільки до протоколу співробітниками поліції були долучені, серед іншого, відеозаписи із нагрудних портативних камер №1383, 1023.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та є дійсним.
Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що при накладенні на нього стягнення судом не було враховано обставин, що пом`якшують його відповідальність, апеляційний суд зауважує на тому, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення для водіїв у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що свідчить про те, що врахування даних щодо характеристики особи-правопорушника в даному випадку не має вирішального значення при накладенні стягнення.
Разом із тим, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд при накладенні на нього стягнення помилився у зазначенні розміру такого стягнення.
Так, зі змісту резолютивної частини оскаржуваної постанови (а.с. 13) вбачається, що суд наклав на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Водночас, як вже зазначалось вище, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції від 16.02.2021 передбачає накладання стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
При цьому, положення п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначають, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.
Отже, апеляційний суд доходить переконання про те, що накладаючи на ОСОБА_1 стягнення, суд 1-ої інстанції допустився описки та, правильно обрахувавши суму стягнення в розмірі 17 000 грн. на підставі розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, помилився в зазначені розмірів таких мінімумів, зазначивши замість 1000 лише 600.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність виправлення зазначеної вище описки та зміни оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, зокрема, накладення на останнього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., що фактично не погіршує його становище. 
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни постанови суду 1-ої інстанції з мотивів, викладених вище.
Керуючись ст.ст. 7, 221, 251, 252, 266, 276, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  –задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 18.08.2021 про накладення стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП –змінити.

Абзац перший резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції:
« ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.»

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца