Справа № 308/13395/14-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В.,
з участю секретаря Кекерчень М.І.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2021 року (у складі судді Малюк В.М.) про закриття провадження у справі в зв`язку з відмовою від позову,-
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у жовтні 2014 р. 
       Просила визнати іпотечний договір № 326Zфквіт-07 від 27.09.2007 р., укладений між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_3 , предметом якого є земельна ділянка площею 0,095 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним.
       У вересні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору іпотеки земельної ділянки недійсним. 
       Просив визнати іпотечний договір № 326Zфквіт-07 від 27.09.2007 р., укладений між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_1 , предметом якого є земельна ділянка площею 0,095 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним (т.1 а.с.105-107).
       Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.03.2017 р. залучено до участі в справі ОСОБА_1 - правонаступника позивача ОСОБА_2 . Позовну заяву ОСОБА_1 – правонаступника позивача ОСОБА_2 , до ПАТ «Дельта Банк» і ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки земельної ділянки недійсним, а також зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору іпотеки земельної ділянки недійсним – залишено без розгляду (т.1 а.с.185-186).
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29 січня 2020 р. замінено ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 (т.2 а.с.71-72).
       28.05.2021 р. ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позовних вимог до ПАТ «Дельта Банк», оскільки його син - ОСОБА_4 , викупив право вимоги по іпотечному договору в справі № 308/13395/14.
       Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2021 р. (оскаржувана ухвала) провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про визнання договору іпотеки земельної ділянки недійсним закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України – у зв`язку із відмовою позивача від позову (т.2 а.с.180-181).
        ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-наведені судом обставини написання заяви не відповідають дійсності, а сама заява фактично написана позивачем під тиском;
-позивачу не були роз`яснені правові наслідки подання заяви про відмову від позову, а оскаржувана ухвала суперечить правам та інтересам позивача;
-фактично між сторонами мала бути укладена мирова угода.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, із таких мотивів.
Суд виходив із того, що підстави для неприйняття відмови судом не встановлені, відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу зрозумілі.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Відповідно до пункту 4 частин першої та частини другої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.
Як видно з матеріалів справи, 28 травня 2021 р. ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про відмову від позовних вимог, оскільки його син викупив право вимоги за іпотечним договором у справі № 308/13395/19, тому він вважає, що судитися із своїм сином недоцільно. У цій заяві ОСОБА_1 указано, що наслідки закриття провадження у справі йому зрозумілі (т.2 а.с.177).
Цього ж дня ОСОБА_4 подав заяву, що не заперечує проти подання ОСОБА_1 заяви про відмову від позову (т.2 а.с.178).
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.
Так, довід апеляційної скарги про те, що наведені судом обставини написання заяви не відповідають дійсності, а сама заява фактично написана позивачем під тиском, не підтверджений належним і допустимим доказом.
Довід апеляційної скарги про те, що позивачу не були роз`яснені правові наслідки подання заяви про відмову від позову, а оскаржувана ухвала порушує права та інтереси позивача, суперечить матеріалам справи, оскільки ОСОБА_1 у своїй заяві від 28.05.2021 р. власноруч написав, що наслідки закриття провадження у справі йому зрозумілі, і подавав він саме заяву про відмову від позову, а не мирову угоду, як указує заявник у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала є законною і підстав для її скасування немає.
       Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                                                                 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2021 року залишити без змін.                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 04.03.2022 р.
Судді: