ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2022 року 
м. Київ
справа № 826/9789/17
провадження № К/9901/25369/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року (суддя Кузьменко В.А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року (головуючий суддя Мельничук В.П., судді Лічевецький І.О., Оксененко О.М.)
у справі № 826/9789/17 
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" до Міністерства юстиції України, 
треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцов Ігор Анатолійович, Головний спеціаліст відділу державної реєстрації бізнесу Управління державної реєстрації бізнесу Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Михайленко Катерина Володимирівна, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України, ОСОБА_1 
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.
І. РУХ СПРАВИ
1.          Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцов І.А., Головний спеціаліст відділу державної реєстрації бізнесу Управління державної реєстрації бізнесу Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Михайленко К.В., Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України, ОСОБА_1 , у якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 05 липня 2017 року № 2167/5 "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"; 
- зобов`язати відповідача поновити реєстраційні дії від 10 квітня 2017 року №11031050083001323 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи" та № 11031070084001323 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах", проведені приватним нотаріусом Романцовим  І.А. щодо ТДВ "СК "Мотор-Гарант", які скасовані наказом від 05 липня 2017 року № 2167/5; 
- зобов`язати відповідача винести рішення у формі наказу про скасування наказу від 05 липня 2017 року № 2167/5 "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"; 
- зобов`язати відповідача невідкладно направити державному реєстратору на виконання прийняте ним рішення у формі наказу про скасування наказу від 05 липня 2017 року № 2167/5 "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для внесення відповідних записів до реєстрів відповідно до Законів.
2.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року, яке було залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого:
- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 05 липня 2017 року №2167/5 "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань";
- зобов`язано Міністерство юстиції України вчинити дії щодо поновлення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційних дій від 10 квітня 2017 року №11031050083001323 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи" та №11031070084001323 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах", проведені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцовим І.А. щодо Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант", скасовані наказом від 05 липня 2017 року №2167/5 "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань";
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
3.          Не погоджуючись з судовими рішеннями, Міністерство юстиції України подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, натомість, прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
4.          Від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити без змін судові рішення.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5.          Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що у період з 11 червня 2016 року по 11 квітня 2017 року ОСОБА_1 виконував обов`язки директора Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант". Однак, протоколом учасників вказаного товариства від 10 квітня 2017 року був відкликаний від виконання обов`язків директора з 11 квітня 2017 року наказом від 11 квітня 2017 року № 31-к, а виконуючим обов`язки директора призначено Тишечка В.В.
6.          У зв`язку з наведеним Приватним нотаріусом Романцовим І.А. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи та внесення змін про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах.
7.          26 червня 2017 року ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України було подано скаргу на дії державного реєстратора, в якій він просив:
- провести перевірку законності проведення 10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцовим І.А. державної реєстрації змін до відомостей про керівника Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант", що містяться в ЄДР, та змін до установчих документів вказаної юридичної особи.
- скасувати проведену 10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцовим І.А. державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (11031070084001323), а саме: зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів, про що внести відповідні відомості в ЄДР.
- скасувати проведену 10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцовим І.А. державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" (11031050083001323), про що внести відповідні відомості в ЄДР.
8.          03 липня 2017 року комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації прийнято висновок, яким рекомендовано Мін`юсту:
- скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант", в інтересах якого діє ОСОБА_1, від 26 червня 2017 року задовольнити в повному обсязі;
- скасувати реєстраційні дії в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) від 10 квітня 2017 року № 11031050083001323 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи" та №11031070084001323 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах", проведені Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцовим І.А. щодо Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант";
- тимчасово заблокувати доступ до ЄДР Приватного нотаріуса Романцова І.А. строком на три місяці.
9.          У висновку Комісії зазначається, що документи, подані для проведення оскаржуваних реєстраційних дій, не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме:
- у заяві про державну реєстрацію у полі "Наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи" зазначено, що Тишечко В.В. діє без обмежень, однак, відповідно до протоколу позачергових загальних зборів учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" від 10 квітня 2017 року його призначено виконуючим обов`язки на 1 рік, що свідчить про невідповідність відомостей, зазначених у заяві про державну реєстрацію відомостям, зазначеним у документах, поданих для державної реєстрації, або відомостям, що містяться в ЄДР;
- у новій редакції статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" не визначено порядок розподілу прибутків та збитків, порядок підписання установчих документів, що передбачено вимогами статті 4 Закону України "Про господарські товариства", а тому, на думку Комісії, подані документи не відповідають вимогам, установленим статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань";
- до переліку питань, рішення щодо яких вважається прийнятим якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більше як 50% загальної кількості голосів учасників товариства, відповідно до пункту 7.9 нової редакції статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" не включено питання про внесення змін до статуту. Однак, зазначено, що рішення про внесення змін до статуту та про ліквідацію приймаються більшістю не менше як ? голосів, якщо інше не встановлено законом;
- відповідно до п. 5.4 нової редакції статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант", зокрема, якщо учасники протягом першого року діяльності не сплатили повністю суму вкладів, товариство повинно оголосити про зменшення статутного капіталу (фонду) або прийняти рішення про ліквідацію. Однак, відповідно до статті 52 Закону України "Про господарські товариства" якщо учасники товариства не внесли (не повністю внесли) свої вклади, загальні збори учасників приймають одне із таких рішень: про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі; про ліквідацію товариства. Тому подані документи суперечать вимогам Конституції та законів України;
- на позачергових загальних зборах учасників Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант" 10 квітня 2017 року від засновника ОСОБА_3 діє фізична особа - підприємець ОСОБА_4 на підставі договору управління майном від 05 квітня 2017 року, однак, зазначений договір не подавався, що вказує на подання документів не у повному обсязі.
10.          05 липня 2017 року Мін`юстом прийнято наказ «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» № 2167/5, яким задоволено в повному обсязі скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант", в інтересах якого діє ОСОБА_1 , від 26 червня 2017 року; скасовано реєстраційні дії в ЄДР від 10 квітня 2017 року №11031050083001323 "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи" та № 11031070084001323 "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах", проведені Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Романцовим І.А. щодо Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант". Виконання покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату; тимчасово заблоковано доступ до ЄДР Приватного нотаріуса Романцова І.А. строком на три місяці. Виконання покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».
11.          Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з цим адміністративним позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12.          Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, керувався тим, що у державного реєстратора Романцова І.А. при вчиненні спірних реєстраційних дій не було підстав для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, або відмови у державній реєстрації, що передбачені статтями 25, 27 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Висновок Комісії є необґрунтованим, а викладені у ньому обставини не стосуються доводів скарги та не підтверджені належними доказами. Наказ Міністерства юстиції України Міністерства юстиції України «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 05 липня 2017 року №2167/5 прийнятий на підставі висновку Комісії, необґрунтованість якого встановлена судом, та із порушенням процедури розгляду скарги, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.
13.          При цьому, суд першої інстанції спростував всі аргументи, викладені у висновку Комісії, зазначивши:
- призначення ОСОБА_5 виконуючим обов`язки директора товариства на 1 рік не вказує на наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, оскільки в силу положень статей 92, 237, 238 Цивільного кодексу України поняття "обмеження представництва від імені юридичної особи" стосується повноважень уповноваженого представника, наприклад заборона вчиняти певні дії, а не строку дії самого представництва; тому твердження Комісії про невідповідність відомостей, зазначених у заяві про державну реєстрацію відомостям, зазначеним у документах, поданих для державної реєстрації, або відомостям, що містяться в ЄДР, є безпідставними;
- дослідивши нову редакцію статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант", затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства від 10 квітня 2017 року, суд встановив, ним визначено порядок розподілу прибутків та збитків та порядок підписання установчих документів у статтях 4, 7 статуту, тому висновки Комісії про те, подані документи не відповідають вимогам, установленим статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі доказами;
- спірні реєстраційні дії не стосувались змін до статуту, які стосувались пунктів 5.4 та 7.9 нової редакції статуту Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Мотор-Гарант"; крім того, зазначення у пункті 7.9 про те, що рішення про внесення змін до статуту та про ліквідацію приймаються більшістю не менше як ? голосів, із приміткою "якщо інше не встановлено законом", не суперечить вимогам статті 41 Закону України "Про господарські товариства"; пункт 5.4 нової редакції статуту товариства містить положення, ідентичні тим, що вказані у статті 52 Закону України "Про господарські товариства" в частині прийняття загальними зборами учасників одного із рішень якщо учасники протягом першого року діяльності не сплатили повністю суму вкладів, а, отже, висновки Комісії про те, що подані документи суперечать вимогам Конституції та законів України, є безпідставними не підтверджуються матеріалами справи;
- щодо ненадання договору управління майном від 05 квітня 2017 року, укладеного засновником ОСОБА_3 із фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 суд звертає увагу, що у висновку Комісії та відзиві відповідача не наведено, що вказаний документ є обов`язковим для вчинення реєстраційних дій та не вказано конкретної норми Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яка б вимагала надання такого документа; так само у поясненні третьої особи 3 не зазначено конкретної правової норми, яку ймовірно порушив державний реєстратор Романцов І.А. при вчиненні реєстраційних дій; такими чином, суд вважає, що висновки Комісії про неподання державному реєстратору документів не в повному обсязі є безпідставними та не підтверджуються нормативно. Крім того, як зазначає позивач, договір управління майном від 05 квітня 2017 року, укладений засновником ОСОБА_3 із фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 , посвідчений тим самим приватним нотаріусом Романцовим А.І., а тому при вчиненні реєстраційних дій ним не вимагався, оскільки екземпляр такого договору наявний у державного реєстратора.
14.          Дослідивши зміст скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції встановив, що вона не містить посилань на порушення, зазначені Комісією у висновку, та які стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу, і, що Комісія встановила "нові" порушення за власною ініціативою та поза доводами скарги третьої особи 4; доводи, викладені у скарзі, фактично Комісією не перевірено та у висновку не зафіксовані.
15.          Судами також враховано те, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ОСОБА_5 та інші зацікавлені особи, зокрема учасники товариства, завчасно повідомлялись про час та місце розгляду скарги ОСОБА_1 , та докази надання або направлення позивачу, ОСОБА_5 та учасникам товариства копії скарги і доданих до неї документів.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВУ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
16.          Касаційну скаргу мотивовано порушеннями судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи. Зокрема, відповідач посилається на те, що згідно з відповіддю державного інформаційного підприємства «Національні інформаційні системи» від 07 лютого 2018 року № 531/063-11 30 червня 2017 року на офіційному веб-сайті Мін`юсту було розміщено оголошення про розгляд скарги, в якому було зазначено «о 17 год. 00 хв. 03.07.2017.2017 року відбудеться засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, на якому буде розглядатися, серед іншого, скарга ОСОБА_1 від 26.06.2017, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.2017 за № 19088-033-17 (щодо товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант»)». Також відповідач посилається на журнал телефонограм, як на доказ належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги.
17.          Заявник, обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій під час вирішення спору не врахували висновки Верховного Суду, викладені в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 804/2296/17, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2017 року у справі № 823/1816/16, у постанові Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2017 року у справі №826/1256/17.
18.          На думку скаржника суди не врахували, що у зв`язку з тим що в протоколі загальних зборів, яким призначено ОСОБА_5 виконуючим обов`язки директора, також було встановлено строкові обмеження на виконання обов`язків директора та відповідно здійснення представництва від імені юридичної особи, тобто після спливу відповідного строку, у даному випадку 1 року, вказана особа без внесення відповідних змін до реєстру не вправі здійснювати представництво юридичної особи. Однак, відповідно до інформації, яка була внесена державним реєстратором до ЄДР ОСОБА_5 обраний без будь-якого строку.
19.          У касаційній скарзі Міністерство юстиції України посилається на п. 5.4. статуту Товариства, де зазначено, що якщо учасник протягом першого року діяльності Товариства не сплатив повністю суму своїх вкладів. Товариство повинно оголосити про зменшення свого статутного капіталу (фонду) і зареєструвати відповідні зміни до статуту у встановленому законом порядок або прийняти рішення про ліквідацію Товариства. Однак, тут не прослідковується рішення про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі, що є суперечністю ст. 52 Закону України «Про господарські товариства».
20.          Позивач у відзиві на касаційну скаргу зазначає про необґрунтованість доводів касаційної скарги та законність висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
21.          Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
22.           Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
23.          Cловосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.
24.          Пунктом 1 ч. 1 ст. 19  КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб і суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
25.          Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
26.          Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
27.          Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
28.          Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
29.          Позивач у цій справі оскаржує наказ від 05 липня 2017 року № 2167/5 "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".
30.          Справи, предмет спору в яких, як і у справі, яка розглядається, пов`язаний із оскарженням наказів Мін`юсту стосовно скасування рішень суб`єктів державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, неодноразово розглядались Великою Палатою Верховного Суду і постановах від 29 травня 2019 року у справі №826/9341/17, від 19 червня 2019 року у справі №802/385/18-а, від 18 вересня 2019 року у справі №810/3711/18, від 12 лютого 2020 року у справі №1840/3241/18 висловлено правову позицію стосовно непоширення юрисдикції адміністративних судів на спори, що виникають з подібних правовідносин, а саме правовідносин щодо визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України, які є похідними при вирішенні судом питань, що можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб.
31.          Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не погодитися із визначеним підходом. При цьому, підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відсутні, оскільки є висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах, викладений у постановах Великої Палати.
32.          Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування реєстраційних дій, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою іншої особи, а не позивача.
33.          Верховний Суд зазначає, що виникнення спірних правовідносин у справі, що розглядається, зумовлено незгодою позивача з вищевказаним наказом Міністерства юстиції України в частині державної реєстрації відомостей про юридичну особу, зокрема, спір у цій справі пов`язаний зі зміною відомостей про керівника юридичної особи.
34.          Зміст заявлених у цій справі позовних вимог свідчить про наявність між учасниками справи спору, що виник з корпоративних відносин, щодо діяльності та управління юридичною особою, вирішення питання керівництва Товариством, а також стосується відповідності положень статуту юридичної особи у новій редакції вимогам чинного законодавства.
35.          Правова позиція про неналежність до адміністративної юрисдикції спору про скасування реєстраційного запису щодо змін до відомостей про керівника дочірнього підприємства  викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №802/4042/15-а.
Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такої позиції.
36.          При цьому Верховний Суд вважає, що розгляд адміністративної справи окремо щодо лише наказу Міністерства юстиції, яким скасовано реєстраційні дії, може призвести до ситуації, коли реєстраційні записи у Єдиному державному реєстрі не будуть співпадати з юридичними фактами, на підставі яких вони вчинені, а отже й не будуть відображати реальний правовий стан. Це може поставити під сумнів офіційність та достовірність відомостей реєстру, а отже підірвати довіру до нього та держави, яка забезпечує ведення реєстру.
37.          Суд також зважає на те, що може виникнути конфлікт між судовими рішеннями, що може призвести до правової невизначеності та ускладнення захисту порушених прав.
38.          Зважаючи на суттєвість цього ризику, Суд вважає, що спірні правовідносини є неподільними і правова оцінка наказу Міністерства юстиції України на предмет дотримання процедури не може превалювати над оцінкою питань зміни керівництва юридичною особою.
39.          Отже, спірні правовідносини пов`язані з необхідністю захисту корпоративних прав, тому цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ГПК України.
40.           Суди попередніх інстанцій помилково розглянули позовні вимоги по суті спору та не врахували суті спірних правовідносин.
41.          Абзацом 2 ч. 1 ст. 354 КАС України передбачено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
42.          Таким чином, судові рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у цій справі, а касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
43.          Згідно з ч. 1 ст. 239 Кодексу, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
44.          Відповідно до ч. 1 ст. 239 чинної редакції КАС України, позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 345, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі №826/9789/17 - скасувати.
Провадження у справі №826/9789/17 - закрити.
Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства, а також роз`яснити, що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб