ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/13971/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року (суддя Луніна О.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-   

                                                      ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в частині не направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, необхідних матеріалів для призначення довічної пенсії за вислугою років ОСОБА_1 у відповідності до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідні документи для призначення довічної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з дати звільнення зі служби в Національній поліції України.
Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано, що  згідно частини 5 статті 17 ЗУ №2262 при призначення пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховується тільки повні роки  вислуги років або страхового стажу, а позивач на час звільнення з поліції не мав  необхідної календарної вислуги років.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Як було встановлено судом першої інстанції, Позивач проходив службу в органах внутрішніх справи та Національній поліції України з 15.08.1998 по 12.10.2020, що підтверджується довідкою роти патрульної служби поліції особливого призначення «Січеслав» ГУНП в Дніпропетровській області від 05.11.2020 року №35/581.
12.10.2020 наказом №277о/с Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено зі служби за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до довідки роти патрульної служби поліції особливого призначення «Січеслав» ГУНП в Дніпропетровській області від 05.11.2020 року №35/581 на день звільнення ОСОБА_1 на день звільнення мав вислугу років у календарному обчисленні – 22 роки 01 місяць 28 днів, у пільговому обчисленні – 26 років 08 місяців 21 день.
У червні 2021 року позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справи України зі зверненням стосовно призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
05.07.2021 Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справи України надано відповідь, оформлену листом №Б-21198, з рекомендацією звернутись до Сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП у Дніпропетровській області.
Позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що вислуга років ОСОБА_1 станом на час звільнення зі служби становила, з урахуванням пільгового стажу, 26 років 08 місяців 21 день, тобто, відповідає умовам, визначеним пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.
За висновками суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області протиправно не врахувало пільговий залік вислуги років позивача та не направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідні документи для призначення довічної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з дати звільнення зі служби в Національній поліції України.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Відповідно до пункту «б» частини першої статті 1-2 Закону України №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Згідно пункту «а» частини першої статті 12 наведеного Закону пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно із частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України Постановою від 17.07.1992 року №393 було затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.
Цією постановою установлені періоди проходження відповідної служби, що зараховуються до вислуги років, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а пунктом третім установлено, які періоди проходження служби зараховуються до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах.
Судом першої інстанції вірно було враховано, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Передбачена Порядком №393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону №2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Закон №2262-ХІІ як єдину обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
Передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.
Таким чином, для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.
Висновки суду першої інстанції відповідають правової позиції Верховного Суду, зокрема у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.
Як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до довідки роти патрульної служби поліції особливого призначення «Січеслав» ГУНП в Дніпропетровській області від 05.11.2020 року №35/581 на день звільнення ОСОБА_1 на день звільнення мав вислугу років у календарному обчисленні – 22 роки 01 місяць 28 днів, у пільговому обчисленні – 26 років 08 місяців 21 день.
Судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що вислуга років ОСОБА_1 станом на час звільнення зі служби становила, з урахуванням пільгового стажу, 26 років 08 місяців 21 день, тобто, відповідає умовам, визначеним пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -                                   

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 26 січня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш