Справа № 461/2955/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 33/811/251/22                  Доповідач в 2-й інстанції: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА

25 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши клопотання захисника правопорушника ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Мироненка Дмитра Віталійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 27 травня 2021 року, 
в с т а н о в и в:
цією постановою ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 483 МК України та накладено стягнення - 1810 865 грн. штрафу в дохід держави. 
Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0476/20900/21 від 13 березня 2021 року - конфісковано в дохід держави.
       Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на користь Галицької митниці Держмитслужби 169 224,41 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.   
       Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на користь Державної судової адміністрації України 454 грн. судового збору. 
       На згадану постанову захисник правопорушника ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвокат Мироненко Д.В. 31 січня 2022 року подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої, мотивуючи тим, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі правопорушника ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та його захисника, а копію прийнятого рішення правопорушнику не було вручено. 
       Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в клопотанні доводи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути адвокату Мироненку Д.В. з таких підстав.
       Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.
       Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
       У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
       На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.
       Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Галицького районного суду м.Львова прийнята у судовому засіданні 27 травня 2021 року без участі правопорушника ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та його захисника - адвоката Петрика І.Я., які були обізнані про розгляд справи у Галицькому районному суді м.Львова, про що свідчить подане, 27 квітня 2021 року, до суду клопотання адвоката Петрика І.Я., про відкладення розгляду справи. При цьому, 06 травня 2021 року адвокатом Петриком І.Я. було подано клопотання про проведення розгляду справи стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) без участі захисника та правопорушника, а клопотання від 27 квітня 2021 року залишити без розгляду, а тому, суд першої інстанції вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 та його захисника. 
Згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Отже, сукупність вищевказаних обставин свідчить про те, що правопорушник ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та його захисник - адвокат Петрик І.Я. мали можливість повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення, однак у встановлений законом строк не скористалися таким. 
       Натомість з апеляційною скаргою захисник правопорушника ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвокат Мироненко Дмитро Віталійович, звернувся лише 31 січня 2022 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження. 
       Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не є поважними, а тому приходить до висновку, що  адвокату Мироненку Д.В. слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.
       Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, 
п о с т а н о в и в:
відмовити захиснику правопорушника ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвокату Мироненку Дмитру Віталійовичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м.Львова від 27 травня 2021 року. 
       Апеляційну скаргу повернути адвокату Мироненку Д.В. 
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.