ф
УХВАЛА

07 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 420/11219/20
адміністративне провадження № К/990/2955/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №420/11219/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, за участі третіх осіб Державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області,  за участі третіх осіб Державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому позивачка просила:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо обмеження виплат суддівської винагороди в період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області виплатити судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену суму суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
- рішення суду в частині виплати суддівської винагороди за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:
- визнано протиправними дії Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо обмеження виплат суддівської винагороди в період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року;
- зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області виплатити судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену суму суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2021 року апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області задоволено частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року скасовано з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме:
- стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України, шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з бюджетної програми КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь судів і працівників апаратів судів» на користь ОСОБА_1 недоотриману суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року в сумі: 137  229,33 грн (сто тридцять сім тисяч двісті двадцять дев`ять гривень тридцять три копійок) з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Державна судова адміністрація України звернулася до Верховного Суду як суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2021 року у справі №420/11219/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, за участі третіх осіб - Державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Верховного Суду від 7 червня 2021 року касаційну скаргу Держаної судової адміністрації України залишено без руху.
Ухвалою Верховного Суду від 6 серпня 2021 року касаційну скаргу Держаної судової адміністрації України повернуто скаржнику.
22 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою в порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 19 січня 2022 року.
У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №420/11219/20 та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати  Державну казначейську службу України та Державну судову адміністрацію України подати у десятиденний строк звіт про виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2021 року у справі №420/11219/20, за наслідками розгляду якого накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали    суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Суд наголошує, що зазначений перелік ухвал апеляційної    інстанції, які можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції є вичерпним і ухвала апеляційного суду про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення серед них відсутня, а відтак, її оскарження у касаційному порядку не вбачається можливим.
За правилами пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі №420/11219/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, за участі третіх осіб Державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання дій протиправними та  зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Н.М.          Мартинюк
А.В.     Жук
Ж.М.   Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду