ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року	Львів	Справа № 380/10597/21 пров. № А/857/19338/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Большакової О.О., Кушнерика М. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі № 380/10597/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Ксензюком А.Я. у м. Луцьк Волинської області 26 серпня 2021 року у порядку письмового провадження, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі також – ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області, оформлене листом-відповіддю від 01.03.2021 № 2156-1086/Х-52/8-1300/21 у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки від 09.11.2020 № 155 в частині здійснення перерахунку в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати, і застосування обмеження максимальним розміром;
- зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90% без застосування обмеження максимальним розміром на підставі довідок Тернопільської обласної прокуратури: № 18-75-20 від 16.03.2020 з грудня місяця 2019 року по вересень місяць 2020 року; № 155 від 09.11.2020 року з жовтня місяця 2020 року по січень місяць 2021 року; № 21-23-21 від 03.03.2021 року з лютого місяця 2021 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки Прокуратури Тернопільської області від 16.03.2020 №18-75-20 та довідки Тернопільської обласної прокуратури від 09.11.2020 №155 виходячи з розміру 60 % від суми заробітної плати.
Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до довідки Прокуратури Тернопільської області від 16.03.2020 №18-75-20 та довідки Тернопільської обласної прокуратури від 09.11.2020 №155, виходячи з розміру 90 % від суми заробітної плати за аналогічною посадою в розрізі відповідних складових, до якої прирівняна посада, починаючи з 13.12.2019 та з 01.10.2020 відповідно, з урахуванням раніше здійснених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржив позивач, оскільки вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог, наводячи норми матеріального права та практику касаційного суду, вказує, що безпідставним є застосування до спірних правовідносин норм Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (надалі також - Закон №1697-VII) в частині обмеження її максимальним розміром, оскільки вказаний Закон поширює свою дію на працівників прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності.
Відповідач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України).
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 24.04.2003 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років.
16.03.2020 прокуратура Тернопільської області видала позивачу довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від №18-75-20, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №380/4295/20 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Тернопільської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №18-75-20 від 16.03.2020. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області із 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону №1697-V11 на підставі довідки прокуратури Тернопільської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії №18-75-20 від 16.03.2020 з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного вище рішення суду, ГУ ПФУ у Львівській області відповідно до рішення від 13.05.2021 провело позивачу з 13.12.2019 перерахунок пенсії на підставі копії довідки від 16.03.2020 за №18-75-20, виданої прокуратурою Тернопільської області. Перерахунок проведено відповідно до статті 86 Закону № 1697-VII у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці від 16.03.2020 №18-75-20, з обмеженням її максимального розміру.
29.12.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка щодо проведення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 09.11.2020 за №155, виданої Тернопільською обласною прокуратурою.
За результатами розгляду заяви від 29.12.2020 ОСОБА_1 рішенням від 05.01.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.10.2020 на підставі довідки від 09.11.2020 за №155.
В результаті проведеного перерахунку з 01.10.2020 обчислений розмір пенсії становить 37079,28 грн (61798,80 грн х 60%), максимальний розмір пенсії до виплати, враховуючи частину п`ятнадцяту статті 86 Закону №1697-VII, становив 17120,00 грн. З 01.12.2020 розмір пенсії позивача становить 17 690,00 грн (згідно з частиною п`ятнадцятою статті 86 Закону №1697-VII).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового розміру пенсії та обмеження суму пенсії максимальним розміром, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, нормами законодавства встановлюються обмеження виплачуваної пенсії максимальним розміром, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Особливості пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих було визначено статтею 50-1 Закону №1789-XII (у редакції, що діяла на час призначення пенсії). Відповідно до положень якої, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1 Закону №1789-XII). Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться а документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1 Закону №1789-XII). Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята Закону №1789-XII).
01.10.2011 набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (надалі також – Закон №3668-VI), яким було введено обмеження максимального розміру пенсій десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, стосовно, зокрема, пенсій, призначених відповідно до Закону №1789-XII.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.»
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ «Прикінцевих положень» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
З набранням чинності Законом №1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
За правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Отже, з моменту набрання чинності Законом №1697-VII питання призначення та перерахунку пенсії врегульовуються нормами цього Закону, відповідно до яких були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Відповідно до матеріалів справи, встановлено, що внаслідок перерахунку пенсії позивача його розмір перевищив максимальний.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 грудня 2021 року у справі №580/5962/20 сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, – поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 – абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.
Окрім того, аналізуючи питання правомірності встановлення таких обмежень, необхідно зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Зважаючи на вищенаведене, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Оскільки, встановлення різних підходів до обмеження максимальним розміром пенсії буде порушувати справедливий баланс між інтересами працівників яким пенсія призначається відповідно до Закону №1697-VII та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зробив висновок в частині здійснення перерахунку пенсії з обмеженням її максимальним розміром, вважаючи, що на спірні правовідносини поширюються норми Закону №1697-VII.
В іншій частині - щодо задоволення позову про визначення відсоткового значення розміру пенсії, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до положень статті 308 КАС України, не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення у відповідній частині суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 370 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі № 380/10597/21 - без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 24.01.2022