Ухвала
 
14 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 537/2495/20
провадження № 61-21111ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 30 квітня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у липні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , у якому просив: усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом його вселення у квартиру за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати не чинити перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та передати ключі від зазначеної квартири; стягнути з в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09 вересня 2020 року замінено відповідача у справі з ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , так як ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі спадкового договору, 18 серпня 2020 року було зареєстровано право власності на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 30 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 у квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_2 ключі від зазначеної квартири. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 30 квітня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала 20 грудня 2021 року до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 30 квітня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 серпня 2020 року справу № 537/2495/20 визнано малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 30 квітня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               І. О. Дундар 
 
                                                                                                                Н. О. Антоненко
 
                                                                                                            М. М. Русинчук