ПОСТАНОВА 
Іменем України

19 січня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 401/703/21
провадження № 22-ц/4809/240/22 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Чельник О. І., Черненка В. В.,
секретар судового засідання Антошина А. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради,
третя особа - Виконавчий комітет Світловодської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою голови ліквідаційної комісії з припинення управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради ОСОБА_5 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2021 року у складі головуючого судді Іващенко В. М.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
25.03.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Світловодської міської ради, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради № 40-к від 02.03.2021 року «Про звільнення за прогул ОСОБА_1 », поновити на посаді директора Центра професійного розвитку педагогічних працівників при управлінні освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, тастягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день прийняття судового рішення
Позовні вимоги мотивовано тим, що підставою для її звільнення з посади директора Центру професійного розвитку педагогічних працівників, зазначено прогул відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що виданий наказ № 40-к від 02 березня 2021 року. 
Представниками власника чи уповноваженого органу не здійснювалися дії щодо встановлення факту та причин відсутності позивача на робочому місці.
Директор Центру професійного розвитку педагогічних працівників, як це прямо передбачено в посадовій інструкції, може виконувати свої посадові обов`язки не лише за юридичною адресою управління освіти. Присутність на роботі позивача підтверджується табелем робочого часу за лютий 2021 року. Підставою для звільнення у наказі №40-к, зазначено 8 актів про відсутність на робочому місці, складені без участі представників профспілки. В період з 17 лютого по 26 лютого 2021 року були складені акти про відсутність на робочому місці відносно 40 працівників, проте звільнили лише 9 працівників, що свідчить про дискримінацію звільнених. 
До того ж акти про відсутність на робочому місці не містять даних про причини відсутності працівників та, що ці причини були неповажними. При наданні пояснення керівнику, позивач зазначила, що у період з 17 лютого по 26 лютого 2021 року, була вимушена працювати на інших робочих місцях на території управління освіти, оскільки за основним місцем роботи існувала небезпека для життя та здоров`я.
Розміщення інформації на сайті управління освіти публічного звернення ОСОБА_2 та акти відсутності відповіді на телефонний дзвінок позивача не можуть бути належними та допустимими доказами того, що позивач ухилялася від виконання своїх посадових обов`язків та прогулювала роботу без поважних причин. 
Внаслідок незаконних дій керівництва та відповідно незаконного звільнення, позивач безпідставно втратила роботу, обставини викладені в актах є неперевіреними, наказ про звільнення за прогул є протиправним, складеним без дотримання вимог чинного законодавства, а тому повинен бути скасованим. 
Також не було погодження з профспілковою організацією розірвання трудового договору, як це прямо передбачено у статті 43 КЗпП України, що призвело до прийняття незаконного наказу про звільнення за прогул.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2021 року позов задоволено. 
Визнано незаконним та скасовано наказ голови ліквідаційної комісії управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради №40-к від 02 березня 2021 року "Про звільнення за прогул ОСОБА_1 ", з посади директора методичного кабінету управління освіти.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора методичного кабінету управління освіти (Центру професійного розвитку педагогічних працівників при управлінні освіти), виконавчого комітету Світловодської міської ради, з 03 березня 2021 року.
Стягнуто з управління освіти, виконавчого комітету Світловодської міської ради, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 березня 2021 року по 29 вересня 2021 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щокерівництвом управління освіти грубо порушено вимоги трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 із займаної посади, а саме: звільнення за прогул може бути проведено лише у відповідності до вимог ст.43 КЗпП України, тобто тільки за погодженням про розірвання трудового договору з профспілковою організацією. 
В судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, той факт, що посадові особи управління освіти перед звільненням ОСОБА_1 із займаної посади не зверталися до профспілки з поданням про погодження звільнення її за прогул, це чітко підтверджується листом голови міськкому профспілки №18 від 03 березня 2021 року та листом Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України № 02/64 від 11 березня 2021 року про чисельні грубі порушення чинних актів міжнародного та українського законодавства, та про скасування наказів про звільнення і поновлення на роботі працівників.
Твердження представника відповідача про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено, оскільки складені ними службові записки та акти не містять відомостей про місце їх складення, в них зазначено лише місто Світловодськ, не зазначено про робоче місце працівника, на якому він був відсутній, оскільки відповідно до розпорядження №3 від 17 лютого 2021 року, працівники управління освіти переміщуються на роботу в інші приміщення, підпорядковані управлінню освіти, на інші робочі місця з 17 лютого 2021 року. Повноваження голова ліквідаційної комісії ОСОБА_5 та виконуюча обов`язків начальника управління освіти ОСОБА_4, набули після прийняття рішення Світловодською міською радою №147 від 23 лютого 2021 року про ліквідацію управління освіти і управління молоді та спорту, тобто після того, як працівники управління освіти вже були переміщені на інші робочі місця.
Суд зазначив, що присутність позивача ОСОБА_1 на роботі підтверджується табелем обліку робочого часу працівників Центру професійного розвитку педагогічних працівників, який є юридичною особою, на лютий 2021 року, де зафіксовано, що з 01 лютого по 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 відпрацювала встановлений для неї робочий час. Крім того посадова інструкція директора ОСОБА_1 передбачає здійснення організаційної роботи поза межами Центру, також не було перевірено факт виконання цих обов`язків з 17 по 26 лютого 2021 року, (а.с.34).
Суд вважав, що рішення про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади було передчасним, оскільки не було встановлено місце її роботи у відповідності до розпорядження №3 від 17 лютого 2021 року, не було відібрано належного пояснення чи складено акту про відмову від надання пояснення, також в порушення вимог ст.43 КЗпП України не було згоди профспілкового органу на її звільнення за прогул.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Голова ліквідаційної комісії з припинення управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради ОСОБА_5. подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.
Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Вказує, що враховуючи відсутність директора Центру та інших працівників у спірний період, управлінням освіти, як засновником, було забезпечено облік робочого часу решти працівників, відповідно до вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», та складено табель обліку використання робочого часу Центру професійного розвитку педагогічних працівників. 
На виконання вимог ст. 149 КЗпП України ОСОБА_1 було надано письмові пояснення від 01.03.2021, відповідно до яких вона факт відсутності на роботі не заперечує, однак вказує що в період з 17.02.2021 по 26.02.2021 виконував свої обов`язки в інших приміщеннях підпорядкованих управлінню освіти, в зв`язку із небезпечною для життя ситуацією. При цьому не зазначає, які саме обставини перешкоджали їй у виході на роботу та не надає підтвердження таких обставин. Також вона не вказує в яких саме приміщеннях та в який час знаходилася, не вказує яку саме роботу виконувала та не надає будь-яких підтверджуючих документів виконання роботи поза межами приміщення управління освіти.
Таким чином, вказані пояснення ОСОБА_3 не доводять наявність поважних причин відсутності на роботі в період з 17.02.2021 по 26.02.2021 включно, тому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, така відсутність на роботі є прогулом. 
Як встановлено положеннями ст. 147 КЗпП України, прогул є дисциплінарним проступком, за вчинення якого передбачено такі види дисциплінарного стягнення як догана або звільнення.
Зазначає, що судом не враховано, що позивач не повідомляла роботодавця - управління освіти, ані будь-яких інших осіб про те, що виконання роботи в установі (підприємстві) є небезпечним для його життя та здоров`я або для людей, які його оточують. Позивачем не надано, та матеріали справи не містять підтвердження такого повідомлення як і не містять підтвердження факту наявності небезпечних умов. 
Додатково вказує, що позивач ОСОБА_3 була працевлаштована на посаду вчителя української мови і літератури загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 з 25.08.2021 по 24.08.2022 за умовами строкового трудового договору.
Таким чином, суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для вирішення спору.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано. 

Відповідач апеляційному суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України. 
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення позивача, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , до остання працювала на посаді директора Центру професійного розвитку педагогічних працівників при управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, згідно наказу №40-к від 02 березня 2021 року її було звільнено з посади директора методичного кабінету управління освіти (а.с.9-11).
Згідно копії наказу голови ліквідаційної комісії управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради №40-к від 02 березня 2021 року про звільнення за прогул ОСОБА_1 , на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, прогулу з 17 лютого 2021 року 26 лютого 2021 року звільнено з 02 березня 2021 року ОСОБА_1 , директора методичного кабінету управління освіти. Підстави: акти про відсутність на робочому місці, доповідна начальника управління освіти, скрін-копія заяви на сайті, наказ №33 від 25 лютого 2021 року "Про розблокування роботи відділу освіти", акт про відсутність відповіді на дзвінок від 24 лютого 2021 року, пояснення ОСОБА_1 (а.с.17).
Вказаний наказ позивачем отримано 04.03.2021, що підтверджується її особистим підписом на копії наказу (а.с.17).
Наказом №172 від 17 серпня 2020 року управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, міський методичний кабінет управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради перейменовано в Центр професійного розвитку педагогічних працівників при управління освіти; затверджено положення про Центр професійного розвитку педагогічних працівників при управління освіти; зобов`язано внести зміни до реєстраційних документів (а.с.12-13).
Наказом №195 від 01 вересня 2020 року управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, затверджено штатний розпис Центру професійного розвитку педагогічних працівників при управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради (а.с.14-15).
Посадовою інструкцією директора Центру професійного розвитку педагогічних працівників ОСОБА_1 , затвердженою начальником управління освіти 01 жовтня 2020 року, передбачено: організацію роботи та здійснення загального керівництва діяльністю ЦПРПП, надання методичної допомоги педагогічним працівникам, проведення консультування працівників щодо організації роботи, та інше (а.с.16).
Із пояснення ОСОБА_1 від 01 березня 2021 року вбачається, що у зв`язку з небезпекою для життя та здоров`я працівників управління освіти, ситуацією, створеною групою сторонніх осіб 15 та 16 лютого 2021 року за адресою Героїв України 4, повідомляє, що з 17 лютого по 26 лютого 2021 року була присутня та працювала на інших робочих місцях у закладах та приміщеннях, підпорядкованих управлінню освіти (а.с.19).
Наказом №33 від 25 лютого 2021 року управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, визначено порядок функціонування управління, зобов`язано працівників надати пояснення щодо відсутності на робочих місцях та повернутися до виконання своїх посадових обов`язків (а.с.20).
В лютому 2021 року були складені акти про відсутність на робочому місці працівників, в тому числі і ОСОБА_1 в період часу з 8.00 до 12.00, за підписами: начальника управління ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що підтверджується актами від: 17 лютого, 18 лютого, 19 лютого, 22 лютого, 23 лютого, 24 лютого, 25 лютого, 26 лютого 2021 року (а.с.21-24).
17 лютого, 18 лютого, 19 лютого, 22 лютого, 23 лютого, 24 лютого, 25 лютого, 26 лютого 2021 року працівниками управління освіти були складені акти про те, що вони виконували свої посадові обов`язки в повному обсязі в інших приміщеннях, підпорядкованих управлінню освіти, в зв`язку з тим, що виконання робочих завдань в приміщеннях управління освіти є небезпечним для життя і здоров`я працівників, вказані обставини підтверджуються табелем робочого часу (а.с.25-32, 33).
Із листа голови міському профспілки №18 від 03 березня 2021 року, адресованого Кіровоградському обкому профспілки вбачається, що працівники управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, в тому числі і ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, з порушенням вимог ст.43 КЗпП України, а саме без погодження розірвання трудового договору з профспілкою. Із поданням про погодження розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган, станом на 03 березня 2021 року до профспілкової організації не зверталися, засідання щодо розгляду даних питань не проводилися (а.с.34).
Між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки укладена галузева угода, у якій визначено зокрема порядок функціонування профспілкових організацій. Також між управлінням освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та міськкомом профспілки працівників освіти і науки укладена угода на 2017-2020 роки (а.с.39-42).
Відповідно до листа Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України № 02/64 від 11 березня 2021 року, Світловодського міського голову А.Маліцького, начальника управління освіти ОСОБА_2 та голову ліквідаційної комісії управління освіти ОСОБА_5, повідомлено про те, що працівники управління освіти, в тому числі і ОСОБА_1 , звільнені з чисельними грубими порушеннями чинних актів міжнародного та українського законодавства, а тому накази про їх звільнення підлягають скасуванню, а працівники поновленню на роботі (а.с.44).
26 травня 2021 року разом з відзивом на позов, від представника управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, до суду були надані службові записки заступника начальника управління ОСОБА_5, адресовані в.о. начальника управління ОСОБА_4 про відсутність на роботі ОСОБА_1 з 17 по 26 лютого 2021 року, про що були складені акти за кожен із вказаних днів, про відсутність на роботі ОСОБА_1 та відсутність відповіді на її особистий номер мобільного телефону(а.с.85-92, 93-100). 
Крім того був наданий наказ №8 від 03 березня 2021 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 , відповідно до якого визнано дні відсутності на роботі прогулами без поважних причин, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогули без поважних причин. Згідно акту від 02 березня 2021 року ОСОБА_1 відмовилася від ознайомлення з вказаним вище наказом (а.с.101, 102). 
23 лютого 2021 Світловодська міська рада прийняла рішення №147 про ліквідацію управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та управління молоді та спорту Світловодської міської ради (а.с.103, 104).
Позивачем до суду було надано повідомлення начальнику управління освіти про неможливість виконання службових обов`язків та розпорядження №3 від 17 лютого 2021 року про переміщення на інше робоче місце працівників управління освіти, відповідно до якого працівники управління освіти переміщуються на роботу в інші приміщення, підпорядковані управлінню освіти, на інші робочі місця з 17 лютого 2021 року (а.с.108, 109).
Згідно копії наказу від 11.08.2021 №37-К ОСОБА_1 прийнято на посаду вчителя української мови і літератури з 25.08.2021 по 24.08.2022 на умовах строкового договору (а.с.172).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з статтею 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Частиною першою статті 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (частина перша статті 147-1 КЗпП України).
Порядок застосування дисциплінарних стягнень передбачений статтею 149 КЗпП України.
Відповідно до вказаної статті, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
За приписами пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.
Таким чином, у пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер.
Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.
Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця.
Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності.
Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.
У пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (див. постанову Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року у справі № 428/6597/19 (провадження № 61-1292св21) зазначено, що «прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизначений строк; залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов`язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу».
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2018 року справа № 461/4469/16-ц провадження № 61-4015св18 .
Статтею 43 КЗпП України передбачено, що  розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Згідно ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.  При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази і дійшов правильного висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 із займаної посади проведено з порушенням норм трудового законодавства без погодження розірвання трудового договору з профспілковою організацією. 
Службові записки та акти не містять інформації про місце їх складання, зазначено лише місто Світловодськ, про робоче місце працівника на якому він нібито був відсутній, оскільки відповідно до розпорядження №3 від 17 лютого 2021 року, працівники управління освіти переміщуються на роботу в інші приміщення, підпорядковані управлінню освіти, на інші робочі місця з 17 лютого 2021 року. 
Факт присутності позивача ОСОБА_1 на роботі підтверджується табелем обліку робочого часу працівників Центру професійного розвитку педагогічних працівників на лютий 2021 року, з якого вбачається, що з 01 лютого по 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 виставлені відмітки про відпрацьований робочий час. Крім того посадова інструкція директора ОСОБА_1 передбачає здійснення організаційної роботи поза межами Центру, виконання цих обов`язків з 17 по 26 лютого 2021 року, також не було перевірено (а.с.34).
За вказаного рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за прогули було прийняте відповідачем передчасно без належної перевірки фактів, викладених у службових записках, з порушенням наведених норм КЗпП України, що регулюють підстави і порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. 
Суд правомірно дійшов висновку про наявність підстав для визнання наказу про звільнення із займаної посади ОСОБА_1 за прогул незаконним, його скасування, поновлення позивача на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2021 року виконане відповідачем в частині поновлення позивача на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць, що підтверджується копією наказу Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради від 30.09.2021 №725-к про поновлення ОСОБА_1 , згідно якого скасовано наказ №40-к від 02.03.2021 «Про звільнення за прогул ОСОБА_1 », поновлено останню на посаді директора центру професійного розвитку педагогічних працівників з 03.03.2021 (а.с.222).
В подальшому ОСОБА_1 на підставі її заяви від 30.09.2021 про звільнення за власним бажанням (а.с.223), та наказу від 30.09.2021 №728-к звільнено з посади директора центру професійного розвитку педагогічних працівників з 30.09.2021 відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.224).
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, визначився правильно з характером спірних правовідносин, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів та дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки при звільнені ОСОБА_1 були допущені порушення норм трудового законодавства.
Рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.
Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії з припинення управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                         С. М. Єгорова

Судді                                                                О. І. Чельник

                                                                       В. В. Черненко