ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/4648/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М. 
розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року (суддя Кадникова  Г.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,- 
                                                  
                                                                 ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, про визнання протиправним та скасування наказу директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 26.02.2021 №39ос, яким позивача звільнено з посади слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, 01.03.2021 у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису з припиненням державної служби;
Про поновлення позивача у ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську на посаді рівнозначній до посади слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську;
Про  стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.03.2021 по день винесення рішення суду;
Про стягнення з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000грн.;
Про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000грн.;
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  07 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, звільнення  позивача на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про державну службу»  без пропозиції будь-якої вакантної посади державної служби є протиправним. Також зазначено, що  факт відсутності  скорочення посади позивача матеріалами справи було доведено. Також зазначено, що наказ про звільнення підписано неуповноваженою особою.
Позивач апеляційну скаргу підтримав.
Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як було встановлено судом першої інстанції, наказом Територіального управління Державного бюро  розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 23.11.2018 №39-ос позивача було призначено на посаду слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську з 27.11.2018 , як обраний за конкурсом.
Наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 07.06.2019 №42-ос позивача було переведено на посаду слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.
16.11.2020 та 26.01.2021 позивач отримав попередження №10-13-34/383 від 13.11.2020 та №13-09-38/23 від 19.01.2021 про наступне вивільнення, в яких викладено попередження наступного змісту: «У зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, відповідно до наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 №199дск «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську» та наказу Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 №303дск «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань» попереджаємо про наступне скорочення посади слідчого Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яку Ви обіймаєте».
Позивач був попереджений про звільнення на підставі пункту 1 частини першої  статті 87 Закону України «Про державну службу».
Відповідно до наказу від 26.02.2021 №39-ос припинено державну службу та звільнено позивача з посади слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську 01 березня 2021 року, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису.
Підставою видання вказаного наказу визначено: наказ Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 №199дск «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську» та попередження про наступне вивільнення від 19.01.2021 №13-09-38/23.
Позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що спірний наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 26.02.2021 №39-ос про припинення державної служби та звільнення позивача з посади слідчого другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису є таким, що прийнятий у межах повноважень, у спосіб та у порядку, що визначенні чинним законодавством.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Відповідно до частини 1  статті 1 Закону України «Про державну службу»   №889-VIII державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій,  проектів законів  та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно з частиною 1  статті 3 Закону №889-VIII  цей  Закон  регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до частин 1-3  статті 5 Закону №889-VIII  правове регулювання державної служби здійснюється  Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим  Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Відповідно до частини 1  статті 83 Закону №889-VIII  державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
Пунктом 1 частини 1  статті 87 Закону №889-VIII  визначено, що однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Відповідно до частини 3  статті 87 Закону №889-VIII  (в редакції  Закону №440-IX від 14.01.2020 року, чинній на момент попередження позивача про наступне вивільнення) суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
02 лютого 2020 року набрав чинності  Закон України від 12 грудня 2019 року №378-IX «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», яким внесено зміни до  Кодексу законів про працю України  та викладено його у новій редакції.
Нормами зазначеного  Закону  змінено порядок скорочення державних службовців.
Відповідно до частини 6  статті 49-2 КЗпП України  вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до  Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:
про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;
у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої  статті 40 цього Кодексу  не застосовуються положення частини другої  статті 40 цього Кодексу  та положення частини другої цієї статті;
не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
Отже, після внесення  Законом України від 14 січня 2020 року №440-IX  змін у  Закон України «Про державну службу»  положення  статті 49-2 КЗпП України  в частині обов`язку власника або уповноваженого ним органу запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації на державних службовців не поширюються.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що оскільки положеннями спеціального законодавства, а саме: нормами  Закону №889-VIII  на час прийняття оскаржуваного наказу було врегульовано процедуру звільнення державного службовця у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, то в даному випадку саме норми спеціального законодавства підлягають застосуванню.
Щодо скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису з припиненням державної служби.
На час прийняття позивача на службу до Державного бюро розслідувань  Закон України №794-VIII «Про Державне бюро розслідувань»   діяв в редакції  Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року.
Згідно з  ст.1 Закону №794-VIII  за своїм правовим статусом Державне бюро розслідувань (далі - ДБР) було центральним органом виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Так,  постановою Кабінету Міністрів України №127 від 29.02.2016 року  утворено Державне бюро розслідувань.
Наказом Державного бюро розслідувань від 21.12.2017 року №1 затверджено структуру Державного бюро розслідувань.
03.12.2019 року Верховною Радою України прийнято  Закон України №305-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань», який набрав чинності 27.12.2019 року та яким внесено зміни до  Закону України «Про Державне бюро розслідувань».
Відповідно до  статті 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»  (у редакції, чинній з 27.12.2019) Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, з 27.12.2019 ДБР є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №305-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» директори територіальних управлінь та інші працівники Державного бюро розслідувань продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення їхніх повноважень на посаді відповідно до  Закону України «Про Державне бюро розслідувань»  з урахуванням внесених цим  Законом  змін.
Працівники Державного бюро розслідувань, які перемогли у конкурсах для призначення на посади слідчих, оперуповноважених, продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді відповідно до  Закону України «Про Державне бюро розслідувань»  з урахуванням внесених цим  Законом  змін, у тому числі у разі визначення цих посад посадами рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань.
Відповідно до абзацу другого частини першої  статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»  (в редакції зі змінами, внесеними  Законом №305-ІХ) організаційна структура Державного бюро розслідувань визначається Президентом України.
На виконання зазначених положень  закону  Указом Президента України від 05.02.2020 року №41/2020 затверджено нову організаційну структуру Державного бюро розслідувань.
Наказом Державного бюро розслідувань від 14.02.2020 року №42 затверджено нову структуру системи Державного бюро розслідувань та визнано таким, що втратив чинність, наказ Державного бюро розслідувань від 21.12.2017 року №1 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань».
Наказом ДБР від 08.07.2020 року №323 (зі змінами згідно з наказом №583 від 15.10.2020 року) затверджено Перелік посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, зокрема посада начальника першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) заміщується посадою підполковника Державного бюро розслідувань.
Наказом ДБР від 15.10.2020 року №581 «Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань» було затверджено структуру територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, штатною чисельністю 111 штатних одиниць (Додаток 6) (п.1.6 наказу).
Наказом ДБР від 15.10.2020 року №583 внесено зміни до Переліку посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, затвердженого наказом ДБР від 08.07.2020 року №323.
Наказом ДБР від 30.12.2020 року №303дск «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань» затверджено зміни до наказів ДБР, зокрема пунктом 4 якого наказано у пункті 4 наказу ДБР від 20.10.2020 року №199дск словосполучення «з 01 лютого 2021 року» замінити на словосполучення «з 01 березня 2021 року».
Підставою вказаного наказу визначено наказ ДБР від 30.12.2020 року №303 дск «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань».
Таким чином, наказами Державного бюро розслідувань від 15.10.2020р. №581 та №583, від 20.10.2020р. №199 ДСК (у редакції наказу ДБР від 30.12.2020 р. №303дск) проведено структурні та штатні зміни у всіх територіальних управліннях Державного бюро розслідувань по всій Україні, в тому числі і в ТУ ДБР у м.Краматорську.
Згідно із додатками до наказу Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 року №199дск, посади державної служби ТУ ДБР у м.Краматорську (відділ з розслідування злочинів вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя), виведено із штатного розпису. Водночас до штатного розпису ТУ ДБР у м.Краматорську введено нові посади (іншої категорії)  рядового та начальницького складу у новостворенних відділах згідно нової структури територіального управління.
13.11.2020 було складено попередження про наступне вивільнення позивача  №10-13-34/383, з яким він ознайомився 16.11.2020, що підтверджується його особистим підписом.
На час  звільнення позивача  Закон №794-VIII  діяв в редакції Закону України від 01.01.2021 року №1052-IX. 
Вірними  є висновки суду першої інстанції про необхідність керуватися положеннями  Закону № 794-VIII  в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин.
Відповідно до частин 1-4  статті 14 Закону №794-VIII  до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.
Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.
Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.
Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у підрозділах Державного бюро розслідувань затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.
Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад Директора Державного бюро розслідувань, керівника підрозділу внутрішнього контролю центрального апарату Державного бюро розслідувань та керівників підрозділів внутрішнього контролю територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, здійснюється за результатами відкритих конкурсів, що проводяться конкурсними комісіями з проведення конкурсів на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань.
Відповідно до частини 5  статті 14 цього Закону  трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).
Статтею 14-3 Закону № 794-VIII  передбачено, що державні службовці можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади, у порядку, визначеному  Законом України «Про державну службу».
Особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.
Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.
Відповідно до частини 6  статті 9 Закону №794-VIII  територіальні управління Державного бюро розслідувань діють на підставі положень, що затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.
Згідно з частиною 1  статті 10 Закону №794-VIII  керівництво діяльністю Державного бюро розслідувань здійснює його Директор, який має першого заступника та двох заступників. У разі відсутності Директора Державного бюро розслідувань його повноваження здійснює перший заступник Директора Державного бюро розслідувань, а в разі його відсутності - один із заступників Директора Державного бюро розслідувань згідно із розподілом обов`язків.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1  статті 12 Закону №794-VIII  Директор ДБР: затверджує структуру та штатну чисельність […] територіальних органів Державного бюро розслідувань; визначає відповідно до законодавства в межах граничної чисельності переліки посад у […] територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами.
Згідно з частиною 2  статті 12 Закону №794-VIII  повноваження, передбачені пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, щодо діяльності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Директор Державного бюро розслідувань здійснює за поданням директорів відповідних територіальних управлінь.
Наказом Державного бюро розслідувань від 28.12.2019 року №343 «Про організацію проведення заходів на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» (із змінами, внесеними наказами від 02.01.2020 року №1 та від 03.01.2020 року №2) затверджено Порядок зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 343).
Пунктом 1 Порядку №343 визначено, що цей Порядок визначає процедуру зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу з урахуванням специфічних умов проходження служби.
Відповідно до пункту 6 Порядку №343 зміна категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу, здійснюється за рішенням Директора Державного бюро розслідувань або особи, яка виконує його повноваження.
Зміна категорії посад передбачає виведення із штатного розпису та скорочення посади державного службовця (відповідно до  статті 87 Закону України «Про державну службу») та введення до штатного розпису посади рядового і начальницького складу.
З прийняттям рішення Директором Державного бюро розслідувань або особою, яка виконує його повноваження, про зміну категорії посади, Управління кадрової роботи та державної служби готує проекти наказів:
«Про затвердження Переліку посад у центральному апараті (територіальних управліннях) Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами» - щодо внесення відповідних змін до Переліку посад;
«Про внесення змін до штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань» та відповідні зміни, погоджує з заінтересованими самостійними структурними підрозділами та подає на підпис Директору Державного бюро розслідувань.
Згідно з абзацом сьомим пункту 6 Порядку 343 після затвердження штатного розпису Державного бюро розслідувань (змін до штатного розпису) щодо працівників, посади яких скорочуються, видається наказ про їх персональне попередження про наступне звільнення на підставі  Закону України «Про державну службу»  у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що внаслідок реалізації приписів Закону  305-ІХ та Указу Президента України від 05.02.2020 №41/2020  фактично відбулась заміна структури Державного бюро розслідування шляхом віднесення до державного правоохоронного органу із створенням нової структури шляхом реорганізації державного органу.
З 27.12.2019 в силу  статті 14 Закону № 794-VIII  до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.
Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.
Законодавчо визначення структури та штатної чисельності територіальних органів Державного бюро розслідувань, переліку посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, керівником ДБР прямо передбачено в пункті 4, 5 частини 1 статті  12  та частиною 2 статті  12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».
На підставі наказу ДБР від 20.10.2020 р. №199дск затверджено штатний розпис по ТУ ДБР у м.Краматорську на 2021 рік, з додатку до якого також вбачається, що посада державної служби, як і рівнозначні їй посаді в ТУ ДБР у м.Краматорську відсутні.
З часу призначення на посаду, позивач займав посаду слідчого Другого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) ТУ ДБР у м.Краматорську.
Посади слідчих, оперуповноважених та їх керівників (начальники, заступники начальників відділів), в системі Державного бюро розслідувань, згідно з штатними розписами, що затверджувались та доводились Державним бюро розслідувань, відносились до посад державної служби. Тобто, правовий статус таких посад визначався  Законом України «Про державну службу», як спеціальним, в частині не врегульованій  Законом України «Про Державне бюро розслідувань»  та іншими нормативно-правовими актами.
Після зміни структури (зокрема, ліквідовано Слідче управління) та заміни посад державної служби посадами рядового і начальницького складу ((накази Державного бюро розслідувань від 15.10.2020 р. №581 та №583, від 20.10.2020 р. №199 ДСК (у редакції наказу ДБР від 30.12.2020 р. №303дек)), позивача звільнено з посади державної служби, у спосіб визначений саме  Законом України «Про державну службу», зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої  статті 87 вказаного закону, який не містить будь-яких додаткових умов припинення державної служби та є самостійною і достатньою підставою для її припинення.
Накази Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 року №199дск та від 30.12.2020 року №303дск є чинними, відтак підстави для їх не врахування у спірних правовідносинах відсутні.
Відповідно до частини 1  статті 14-3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»  державні службовці можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади, у порядку, визначеному  Законом України «Про державну службу».
Як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до переліку вакансій в ТУ ДБР у м.Краматорську станом на 01.03.2021р. вакантні посади державної служби категорії «В» підкатегорії «В3» відсутні, а тому запропонувати позивачу іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду державної служби не є за можливе.
Вірно судом першої інстанції також було враховано, що підстави та процедура звільнення державних службовців визначені Законом №889-VIII (у редакції, чинній на момент існування спірних відносин) передбачають, що можливість прийняття особи на роботу після її звільнення за рішенням суб`єкта призначення є його правом, а не обов`язком.
Пунктом 7 частини 1  статті 2 Закону України «Про державну службу»  визначено, що суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.
До повноважень Директора ТУ ДБР належить, зокрема призначення на посади та звільнення з посад працівників відповідного територіального управління (пункт 2 частини 3  статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що директор ТУ ДБР є найвищою посадою у відповідному ТУ Державного бюро розслідувань, яка  законом  уповноважена призначати на посади і звільняти з посад працівників ТУ ДБР, крім тих, яких призначає Директор ДБР, та суб`єктом призначення в розумінні пункту 7 частини 1  статті 2 Закону України «Про державну службу».
Відтак, директор ТУ ДБР у м.Краматорську є тою особою, яка  законом  наділена імперативними повноваженнями призначати та звільняти працівників відповідного Територіального управління.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 16 лютого 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш