ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/2537/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      

          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Молочанської міської ради на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. (суддя Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/2537/21 за позовом     Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Молочанської міської ради , про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И В:

          Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області звернулось до суду з позовом, в якому  просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі та приміщень закладу соціальної допомоги Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Молочанської міської ради, розташованого за адресою: 71716, Запорізька область, Токмацький район, м.Молочанськ, вул.Шевченка, буд.45, встановивши судовим рішенням спосіб і порядок його виконання шляхом зобов`язання Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Молочанської міської ради повністю зупинити експлуатацію будівлі та приміщень закладу соціальної допомоги за вказаною адресою, окрім робіт, пов`язаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, до повного усунення цих порушень.
          В обґрунтування позову зазначалось, що в ході перевірки відповідача встановлено експлуатацію об`єкт відповідача  з порушенням вимог пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, а саме: 1) не обладнаний 1 та 3 поверхи будівлі територіального центру, системою протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В 2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту"; 2) не виконано оброблення дерев`яних елементів горищних покриттів (крокви, лати) будівлі територіального центру, засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності; 3) відсутня декларація відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки; 4) не визначено для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок»; 5) не відновлена працездатність пожежних кран-комплектів; 6) не укомплектовано кожен пожежний кран-комплект пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, важелем для полегшення відкривання вентиля; 7) не забезпечені коридори, проходи та інші шляхи евакуації 1-3 поверху територіального центру евакуаційним освітленням; 8) не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок; 9) допускається використання світильників без захисного суцільного скла (ковпака) в підвальному приміщенні та побутовому приміщені закладу; 10) не проведено ідентифікацію об`єкту щодо визначення потенційної небезпеки в супереч вимогам пункту 7 наказу МНС України від 23.02.2006 за №98 «Про затвердження Методики ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів»; 11) не забезпечено відповідно до законодавства працівників засобами колективного та індивідуального захисту. Зазначені порушення, на думку позивача, створюють загрозу життю і здоров`ю людей, що унеможливлює подальшу експлуатацію вказаного об`єкту.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.
          У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення у формі постанови, яким у задоволенні позову відмовити. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції позбавив його можливості подати докази, що "скасовували б підстави для задоволення позовних вимог та надали б змогу захистити законні права та інтереси відповідача щодо безперешкодного продовження здійснення структурної діяльності". За твердженням скаржника, суд першої інстанції не встановив обсяг та "вагу" зазначених в акті перевірки порушень на предмет існування реальної загрози життю та здоров`ю людей, не оцінив докази від усіх сторін, не надлав оцінку спірним правовідносинам.
          У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване.
          У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.
          Представник позивача заперечив проти скасування   рішення суду першої інстанції.
          Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          Судом першої інстанції встановлено, що згідно з складеним 10.02.2021 співробітниками ГУ ДСУНС у Запорізькій області Актом №6 у період з 09.02.2021 по 10.02.2021 проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Вказаний Акт перевірки №6 від 10.02.2021 підписаний представником відповідача без жодних зауважень чи застережень. Вказаним актом зафіксовано порушення відповідачем Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30 грудня 2014 р. № 1417, Державних будівельних норм України «Системи протипожежного захисту», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 312 від 13 листопада 2014 р., а саме: 1) не обладнаний 1 та 3 поверхи будівлі територіального центру, системою протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В 2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту"; 2) не виконано оброблення дерев`яних елементів горищних покриттів (крокви, лати) будівлі територіального центру, засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності; 3) відсутня декларація відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки; 4) не визначено для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок»; 5) не відновлена працездатність пожежних кран-комплектів; 6) не укомплектовано кожен пожежний кран-комплект пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, важелем для полегшення відкривання вентиля; 7) не забезпечені коридори, проходи та інші шляхи евакуації 1-3 поверху територіального центру евакуаційним освітленням; 8) не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок; 9) допускається використання світильників без захисного суцільного скла (ковпака) в підвальному приміщенні та побутовому приміщені закладу; 10) не проведено ідентифікацію об`єкту щодо визначення потенційної небезпеки в супереч вимогам пункту 7 наказу МНС України від 23.02.2006 за №98 «Про затвердження Методики ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів»; 11) не забезпечено відповідно до законодавства працівників засобами колективного та індивідуального захисту. Зазначені порушення, на думку позивача, створюють загрозу життю і здоров`ю людей, що унеможливлює подальшу експлуатацію вказаного об`єкту.
          Вважаючи дані порушення такими, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зафіксовані в акті перевірки та не усунуті відповідачем порушення, створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
          Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
          Положеннями  статті 3 Конституції України  встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
          Відповідно до частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України, статті 2 Закону України "Про пожежну безпеку" забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
          Згідно пунктом 4 Розділу І Правил пожежної безпеки в Україні, пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.
          Частиною 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
          Як свідчать наявні у справі письмові докази, позивачем за результатом проведеної перевірки встановлено допущення відповідачем низки порушень вимог законодавства у сферах пожежної безпеки та цивільного захисту. Скаржник не заперечує наявність зазначених позивачем в акті  порушень, однак стверджує про їх часткове усунення та необхідність надання додаткового часу для їх повного усунення'.
          Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не містить визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей і є оціночним та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виявлені порушення протипожежних норм у їх сукупності створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки впливають на безпеку роботи об`єкта.
          Наведені скаржником доводи щодо часткового усунення виявлених порушень, не спростовують висновків суду першої інстанції. В апеляційному порядку здійснюється перевірка рішення суду першої інстанції на предмет його законності та обгрунтованості на час постановлення. Обставини, які виникли після розгляду судом першої інстанції справи, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають. Слід також зазначити, що позивач має процесуальне право відмовитись від позову на будь-якій стадії розгляду справи, яким під час апеляційного провадження не скористався, підтвердивши, тим самим, наявність підстав для застосування заходів реагування.
          Доводи скаржника про позбавлення його судом першої інстанції можливості подати докази спростовані наявними у справі копіями документів, засвідчених вірності оригіналу заступником директора  КЗ Центр надання соціальних послуг" Молочанської міської ради" Максимом Уманським (а.с.42-60).
          Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
          Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Молочанської міської ради - залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. в адміністративній справі №280/2537/21 - залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 01 лютого 2022 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 10 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Повний текст постанови складено 02 лютого 2022 р.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук