Постанова 
Іменем України
 
17 січня 2022 року      
                                                 
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/2068/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А., 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,
 
на ухвалу Миронівського районного суду Київської області про повернення заяви
 
від 18 серпня 2021 року
 
у складі судді Поліщук А.С
 
у цивільній справі №7371/835/21 Миронівського районного суду Київської області
 
за заявою ОСОБА_1 
 
про забезпечення позову до подання позовної заяви,
 
заінтересована особа - ОСОБА_3 ,
 
                                                В С Т А Н О В И В:
 
13 серпня 2021 року адвокат ОСОБА_1 - Левчишина О.В., посилаючись на те, що він має намір подати позов до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Миронівського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль "Renalt Megane", державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 та заборонити вчиняти будь-які дії, пов`язані із вчиненням правочинів щодо розпорядження цим автомобілем.
 
Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 18 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Левчишину О.В., звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.
Як на підставу скасування ухвали суду вказував, що у відповідності до положень статті 154 ЦПК України застосування зустрічного забезпечення є правом суду, а обов`язок пропонувати та застосовувати зустрічне забезпечення виникає за певних обставин, наявність яких не було наведено у заяві про забезпечення позову, у зв`язку відсутністю таких обставин.
Скаржник, посилаючись на те, що ухвала суду про повернення заяви про забезпечення позову перешкоджає подальшому розгляду такої заяви, просив скасувати ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 18.08.2021 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім того, просив здійснювати розгляд апеляційної скарги за його участі та участі його адвоката Левчишиної О.В.
Колегія суддів вважає, що клопотання скаржника про розгляд справи в судовому засідання з повідомленням учасників справи не підлягає задоволенню, оскільки відповідно відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви заявникові розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову на підставі ч. 9                    ст. 153 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, а саме не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону.
Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Порядок застосування інституту зустрічного забезпечення врегульовано приписами статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.
При цьому, за відсутності відповідного клопотання про вжиття судом заходів щодо зустрічного забезпечення місцевий суд міг і не розглядати питання вжиття зустрічних заходів забезпечення позову.
Виходячи із зазначених вимог цивільного процесуального законодавства, застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову, є правом суду. А тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм статей 151 ЦПК України.
 
Дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20.08.2020 у справі №910/6503/19 з подібними правовідносинами. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково повернуто заяву про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі на підставі частини 10 статті 153 ЦПК України.
При цьому, колегія суддів зауважує, що в оскаржуваній ухвалі судом неправильно зазначено норму закону, на підставі якої повернуто заяву про забезпечення позову, а саме судом зазначено ч. 9 ст. 153 ЦПК України, тоді як повернення заяви про забезпечення позову, у разі її подання без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, регламентує ч. 10 ст. 153 ЦПК України.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову є помилковою та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
 
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                                        П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - задовольнити.
 
Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 18 серпня 2021 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий                                                                                                               О.Ф. Мазурик
 
Судді                                                                                                                            О.В. Желепа
 
                                                                                                                                      В.А. Кравець