ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/8344/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року (суддя 1-ї інстанції Сацький Р.В.)  у справі №280/8344/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2021року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, з урахуванням положень   п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати та виплатити, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком шляхом розрахунку пенсії за формулою, передбаченою частиною 1 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням положень п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на 17 відсотків заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії та складає 8395,06 грн, за 37 повних років страхового стажу понад 20 років з 28.07.2021 та встановити збільшення до пенсії в сумі 1427,16 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому у позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), наявне право на перерахунок пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального просить скасувати рішення суду та прийняти  нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що  суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права оскільки відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії у відповідності до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки пенсія призначена у 2015 році, тому зміни, внесені до ч. 2  ст. 56 Закону № 796-ХІІ  Законом № 2148-VIII, які набули чинності з 11.10.2017, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Крім того, ч. 2 ст. 27 Закону №1058 не містить формули, а тому перерахунок пенсії повинен відбуватись за ч. 1 ст. 27 Закону №1058 та ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що здійснення перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" можливо  відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не  підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.05.2017.
З 20.09.2015 позивач  перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) з урахуванням вимог ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (дачі - Закон № 796), як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.
28.07.2021 позивачем було подано заяву до відповідача про здійснення перерахунку та виплату пенсії з урахуванням ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши збільшення до пенсії за понаднормативний стаж понад 20 років.
У листі від 06.08.2021 за вих. №10570-10627/А-02/8-0800/21, відповідач зазначив наступне. В разі визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону, частина пенсії за період страхового стажу до 01.01.2004  визначається в поряду і на умовах законодавства що діяло раніше (Закон України "Про пенсійне забезпечення"), а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності Законом України 1058 - на умовах передбачених цим Законом. При цьому хочемо зауважити, що в нормах Закону України "Про пенсійне забезпечення" до 01.01.2004  розмір пенсії визначався у розмірі 55 відсотків від заробітку в разі наявності у жінок 20 років стажу роботи та 25 років для чоловіків. За кожний повний рік роботи пенсія збільшувалась на І відсоток від заробітку та її розмір не перевищувала 75 відсотків заробітку. Максимальний розмір пенсії за віком обчислений відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" не може перевищувати трьох мінімальних пенсій за віком встановлених до 01.01.2004  (на 31.12.2003  максимальний розмір пенсії за віком становив - 150,00 грн). Тому в разі обчислення розміру пенсії за нормами п.2 Закону 796-ХІІ розмір пенсії зменшується. Таким чином, розрахунок пенсії позивача проведено згідно чинного пенсійного законодавства, розмір пенсії визначено на найбільш вигідним розрахунком вірно.
Не погоджуючись з такими діями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що оскілки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини 2 ст.27 Закону №1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах ч.1 ст.27 Закону №1058-IV, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу здійснити перерахунок пенсії, відповідно до ч. 2 ст.56 Закону №796-ХІІ.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII (далі -Закон №796-XII).
Частиною 2 ст. 56 Закону №796-ХІІ (в редакції чинній до 11.10.2017) визначено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Законом №2148-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набув чинності з 11.10.2017, до частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ внесені зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої  статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Частиною 2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі -  Закон № 1058-IV) встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. Вказана норма передбачає можливість обчислення пенсії за "двоскладовою" формулою: за період страхового стажу, набутого після набрання чинності Законом № 1058-IV, пенсія обчислюється з урахуванням заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, та коефіцієнту страхового стажу застрахованої особи, визначеної відповідно до  статті 25 цього Закону; за період до набрання чинності цим Законом - за нормами раніше діючого законодавства.
Раніше діючим законодавством слід вважати Закон України "Про пенсійне забезпечення", яким саме передбачено визначення пенсії у відсотках до заробітку, що кореспондує з частиною 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, що встановлює для осіб, які виявили бажання отримувати пенсію за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності Законом № 1058-IV та є учасниками ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, можливість отримання додаткової пільги у виді підвищення понаднормативного стажу при призначенні (перерахунку) пенсії у відсотках від заробітку.
Таким чином, правове регулювання спірних правовідносин змінилось шляхом усунення в законі колізійних норм в частині обчислення пенсії у відсотках до заробітку, і у зв`язку зі змінами Закон №796-ХІІ пов`язує право особи на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений частиною 2 ст. 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною 2 ст.27 Закону № 1058-IV.
Враховуючи викладене, є вірними висновки суду першої інстанції, що  оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини 2 ст.27 Закону №1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах ч.1 ст.27 Закону №1058-IV, то відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку, передбаченого ч.2 ст.56 Закону № 796-ХІІ.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі справа № 809/627/18.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що позивачу пенсія призначена в 2015 році, а тому зміни, внесені до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ Законом №2148-VIII, які набули чинності з 11.10.2017, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Закон № 2148-VIII не має зворотної дії в часі, то колегія суддів зазначає наступне.
Зміни, внесені до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ Законом № 2148-VIII, які набули чинності з 11.10.2017, на момент виникнення спірних правовідносин не були визнані неконституційними Конституційним Судом України. Понад те, у рішенні від 26 грудня 2011 року №  20-рп/2011 цей Суд вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
В Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій  статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, з 11 жовтня 2017 року у зв`язку з набранням чинності Законом № 2148-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням осіб, які мають право на пільгову пенсію за нормами Закону №796-ХІІ, такі пенсії підлягають перерахунку виключно у випадку обчислення пенсії за "двоскладовою" формулою за нормами ч. 2 ст. 27 Закону №1058-IV.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують,   підстави для скасування судового рішення відсутні.  
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 139, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року  у справі №280/8344/21 - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак