Справа № 450/3184/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/2830/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук 
                при секретарі: К.О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -
                                        в с т а н о в и в: 

       Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на її користь 34568 грн. 81 коп. страхового відшкодування, 2856 грн. 11 коп. пені, 2500 грн. витрат на виготовлення звіту автотоварознавчого дослідження, а також з ОСОБА_3 на її користь 2000 грн. франшизи, 10000 грн. завданої моральної шкоди.
       Мотивувала свої позовні вимоги тим, що 28 жовтня 2019 року близько 11 год. 10 хв. на 533 км + 700 м автодороги «Київ - Чоп» водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ДАФ» номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «УПР 1212» номерний знак НОМЕР_2 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, під час якого автомобілі отримали механічні пошкодження. 23 січня 2020 року постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області у справі № 518/1421/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ДАФ» номерний знак НОМЕР_1 була застрахована згідно з полісом № АО920765 у ПрАТ «УПСК». Повідомила, що вона зверталася до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок чого їй 04 березня 2020 року виплачено 61265 грн. 21 коп. відшкодування. Не погоджуючись з сумою відшкодування, вона звернулася до ТзОВ «Експерт-Сервіс», відповідно до висновку якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_3 становить 95834 грн. 02 коп. Різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, становить 34568 грн. 81 коп. Повідомила, що вартість проведення оцінки становила 2500 грн. Крім того, враховуючи те, що страховик прострочив виплату страхового відшкодування в повному розмірі, до нього підлягає застосуванню відповідальність, передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка за період з 05 березня 2020 року до 21 вересня 2020 року становить 2856 грн. 11 коп. Окрім цього, згідно поліса № АО920765, розмір франшизи становив 2000 грн, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 . Зазначила, що внаслідок ДТП протиправними діями ОСОБА_3 їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 10000 грн. Мотивує такий розмір тим, що вона пережила душевні страждання внаслідок пошкодження її автомобіля, ДТП та її наслідки привели до порушення нормальних життєвих зв`язків, вимагають додаткових матеріальних витрат і витрат часу, вона втратила можливість вільно пересуватися у зв`язку з пошкодженням її майна. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити.
         Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог відмовлено.
               Рішення суду оскаржив представник  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 .
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та поверхнево дослідив докази.
       Зазначає, що оскільки різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування та вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу згідно звіту №556/20 складає 34 568,81 грн., відтак позивачка була змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. Крім цього вказує, що протиправними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу завдана моральна шкода, а також не відшкодовано франшизу в розмірі 2000 грн., що визначена полісом обов`язкового страхування №АО90765.
       Скаржник покликається на норми п.п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказує, що позивач і відповідач не досягли згоди про розмір страхового відшкодування, матеріали справи не містять доказів такого, а відтак відповідач е виконав вимоги закону та не замовив звіту або експертизи про оцінку пошкодженого транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц» номерний знак НОМЕР_3 . 
       Вказує, що долучений до позовної заяви звіт №556/20 відповідає вимогам Методики та закону, повністю обґрунтовує розмір збитку що є предметом розгляду спору у даній справі. Таким чином звіт №556/20 є належним та допустимим доказом, який виконано оцінювачем, що має вищу юридичну та технічну освіту, кваліфікацію аварійного комісара. В той час як ремонтна калькуляція №8408-ZІ від 26 листопада 2019 року не відповідає вимогам Закону та Методики. Саме тому судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, та безпідставно відмовлено у стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь позивача 34 568,81 грн. страхового відшкодування та 2856,11 грн. пені.
       Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у стягненні франшизи в розмірі 2000 грн. з відповідача ОСОБА_3 , як особи яка завдала матеріального шкоди позивачу, оскільки останньому було відомо про судовий розгляд справи і він не вчинив жодних дій на відшкодування шкоди.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.
У засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.
       Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.                Встановлено, що 28 жовтня 2019 року близько 11 год. 10 хв, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки «DAF 95 XF 430» номерний знак НОМЕР_1 з півпричепом марки «УПР 1212» номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись дорогою Київ-Чоп (533 км. + 700м.) був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху та при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mercedes - Benz Sprinter R316CDI» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 
       23 січня 2020 року постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області по справі №518/1421/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
       На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «DAF 95 XF 430» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО920765 у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з визначеним лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в сумі 100 000 грн. та франшизою 2 000,00 грн.
       04 березня 2020 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» провела виплату страхового відшкодування в сумі 61 265 грн. 21 коп.
       Не погоджуючись із сумою виплаченого страхового відшкодування, ОСОБА_1 , звернулася до ТзОВ «ЕКСПЕРТ - СЕРВІС» з метою проведення огляду та складення висновку автотоварознавчого дослідження. 
       30 березня 2020 року, оцінювач ТзОВ «ЕКСПЕРТ - СЕРВІС» ОСОБА_5 скерував на адресу ПрАТ «УПСК» електронне повідомлення про проведення огляду транспортного засобу марки «Mercedes - Benz Sprinter R316CDI» номерний знак НОМЕР_3 (копія електронного повідомлення міститься у звіті №556/20 який знаходиться у матеріалах справи).
       01 квітня 2020 року експертом оцінювачем ОСОБА_5 проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Mercedes - Benz Sprinter R316CDI» номерний знак НОМЕР_3 . Уповноважений представник ПрАТ «УПСК» на зазначений огляд не прибув.
       За результатами огляду, оцінювачем ОСОБА_5  виготовлено звіт №556/20 про оцінку автомобіля марки «Mercedes - Benz Sprinter R316CDI», у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових транспортного засобу та без ПДВ складає 95 834 грн. 02 коп.
       03 липня 2020 року та повторно 10 серпня 2020 року адвокат Олешко Тарас Орестович в інтересах позивачки звертався до ПрАТ «УПСК» із адвокатськими запитами, якими просив надати висновок автотоварознавчого дослідження щодо визначення розміру матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки «Mercedes - Benz Sprinter R316CDI» номерний знак НОМЕР_3 . Відповіді від відповідача ПрАТ «УПСК» на адвокатські запити не надходили.
       Відповідно до п.п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
       Позивач та відповідач не досягли згоди про розмір страхового відшкодування, матеріали справи не містять доказів такого, а відтак відповідач не виконав вимоги закону та не замовив звіту або експертизи про оцінку пошкодженого транспортного засобу марки «Mercedes - Benz Sprinter R316CDI» номерний знак НОМЕР_3 .
       Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.
       Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
       У відповідності до ст. 4 Закону професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.
       Згідно приписів ст. 5 Закону суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.
       Абзацом 2 ст. 7 Закону встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування.
       У відповідності до ст. 12 Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
       Законодавством також встановлений порядок визначення витрат, пов`язаних з ремонтом транспортного засобу. Таким документом є «Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003  № 142/5/2092 (надалі за тестом - Методика).
       Пунктом 1.3 Методики передбачено, що вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
       Пункт 1.4. Методики зазначає, що Методика застосовується з метою:
д) визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; 
е) визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ;
       Згідно пункту 4.3. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.
       Підпунктом 4.4.1. п. 4.4 Методики встановлено, що висновок експерта (експертного дослідження) складається з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.
       З конструктивного аналізу Закону та Методики вбачається, що результати оцінки майна викладаються у вигляді звіту, а такий документ як ремонтна калькуляція чинним законодавством не передбачений.
       Долучений до позовної заяви звіт №556/20 відповідає зазначеним вимогам Методики та Закону, повністю обґрунтовує розмір збитку що є предметом розгляду спору у даній справі.
       Таким чином звіт №556/20 є належним та допустимим доказом, який виконано оцінювачем, що має вищу юридичну та технічну освіту, кваліфікацію аварійного комісара, зареєстрований в державному реєстрі оцінювачів, має посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №1767-ПК від 13 вересня 2018 року за напрямком «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та за спеціалізацією у межах напряму «Оцінка дорожньо - транспортних засобі».
       В той час як ремонтна калькуляція № 8408-ZI від 26 листопада 2019 не відповідає вимогам Закону та Методики.
       Враховуючи наведене, суд першої інстанції в порушення вимог матеріального та процесуального права не надав оцінки звіту 556/20, не взяв його до уваги та безпідставно відмовив у стягненні з ПрАТ «УПСК» на користь позивача 34568,81 грн. страхового відшкодування та 2856,11 грн. пені.
       Обґрунтовуючи відмову у стягненні з відповідача ОСОБА_3 2000 грн., що становить франшизу, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів наявності між позивачкою та відповідачем ОСОБА_3 спору щодо сплати франшизи.
       Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО920765, визначений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в сумі 100 000 грн. та франшиза в розмірі 2 000 грн.
       Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
       Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
       Згідно п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
       У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між ф Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.
       Частиною 1, 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтерес.
       Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
       З аналізу вищевказаних правових норм встановлюється, що право особи у випадку завдання шкоди порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.
       Законами України не встановлено обов`язкового досудового врегулювання спору з приводу відшкодування шкоди.
       Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію завданої йому шкоди від попереднього звернення чи не звернення з заявою до винної особи, призводить би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист.
       Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмови позивачу у стягненні франшизи в розмірі 2 000,00 грн. з відповідача ОСОБА_3 , як особи яка завдала матеріальної шкоди позивачу, скільки останньому було відомо про судовий розгляд справи і він не вчинив жодних дій на відшкодування шкоди.
       Обґрунтовуючи відмову позивачу у стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн, суд зазначив, що розмір завданої позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки вона на підтвердження заявлених вимог в цій частині посилається лише на сам факт ДТП, за наслідками якої пошкоджене належне їй майно, однак доказів, які свідчать про її відповідних емоційний стан, інші фактори, які потребують доказування в межах даного спору та впливають на підстави та визначення розміру заподіяної шкоди, суду не надано, що свідчить про відсутність підставі для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди.
       Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
       Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
       Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
       Визначаючи розмір завданої моральної шкоди позивач виходила з характеру і тривалості душевних страждань, які виникли внаслідок пошкодження транспортного засобу; дорожньо - транспортна пригода та її наслідки, привели до порушення нормальних життєвих зав`язків і вимагають додаткових матеріальних затрат; позивачка та її сім`я втратили можливість вільно пересуватися у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, задовольняти свої культурно - побутові потреби. 
       Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.
       Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2021 року по справі № 761/14285/16-ц зазначив наступне: «Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними».
       Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що сам факт ДТП є беззаперечним доказом завдання потерпілій особі моральної шкоди, тому враховуючи обставини завдання шкоди, глибину моральних страждань позивача, таку слід стягнути з  ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1  в розмірі 5000 грн., що на думку суду є достатньою сумою для компенсації понесених нею моральних страждань.
       З наведених мотивів, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2021 року по справі №450/3184/20 слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.
       Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_1  37 759 грн 74 коп., з яких 32 568 грн 81 коп. - страхове відшкодування, 2690 грн - пеня, 2500 грн - витрати на проведення експертизи.
       Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1  2000 грн матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
       В решті позовних вимог відмовити.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
          п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1  - ОСОБА_2 задоволити.
       Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2021 року скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1  задоволити частково.
       Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в користь ОСОБА_1  37 759 грн 74 коп., з яких 32 568 грн 81 коп. - страхове відшкодування, 2690 грн - пеня, 2500 грн - витрати на проведення експертизи.
       Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1  2000 грн матеріальної шкоди та 5000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
       В решті позовних вимог ОСОБА_1  відмовити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий:         Н. П. Крайник 

Судді:                О. М. Ванівський 

                                                                               О. Я. Мельничук