ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/7085/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2021 р. (суддя Стрельнікова Н.В.) в справі № 280/7085/21 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання  протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (далі – УСЗН)  про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування та виплати  щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі семі мінімальних пенсій за віком, за 2021 рік – в розмірі семі мінімальних пенсій за віком, зобов`язання нарахувати і виплатити доплату  щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 8  306,00 грн., за 2021 рік – в розмірі 8  992,00 грн., разом – 17  298,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2021 р. позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення  Запорізької міської ради по Олександрівському району  щодо не здійснення нарахування ОСОБА_1   щорічної разової грошової щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семі мінімальних пенсій за віком, та за 2021 рік - у розмірі семі мінімальних пенсій за віком; зобов`язано Управління соціального захисту населення  Запорізької міської ради по Олександрівському району нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 306,00 грн. та за 2021 рік - у розмірі 8 992,00 грн.,  а разом - 17 298,00 грн.; в іншій частині позовної заяви відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення  Запорізької міської ради по Олександрівському району судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 900,00 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно з пунктом 26 розділу  VІ  «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  норми і положення, зокрема,  статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Механізм надання разової грошової допомоги до 5 травня регламентується відповідними постановами Кабінету Міністрів України, якими встановлено  розмір разової грошової допомоги до 5 травня, зокрема на 2020 рік такий розмір становить 3160,00 грн.,  на 2021 рік для осіб з інвалідністю 3 групи внаслідок війни який складає 3391,00 грн. Наведені приписи  Бюджетного кодексу України  неконституційними не визнані, положення постанови Кабінету Міністрів України також є чинними, у зв`язку з чим, як вважає відповідач, правомірно ним були застосовані під час визначення розміру належної до сплати позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки, і підстави для виплати її у більшому розмірі відсутні.
Вказує, що  відповідач як бюджетна установа може здійснювати  виплати відповідної допомоги тільки в межах бюджетних асигнувань  Державного бюджету, спосіб та механізм виділення яких покладено на Кабінет Міністрів України та передбачений у законі про бюджет на відповідний рік.
Апелянт заперечує стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 900,00 грн. із посиланням на те, що відповідач є неприбутковою організацією, виконував вимоги постанов Кабінету Міністрів України, а масове стягнення з відповідача коштів спричиняє критичну нестачу коштів.  
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи,  має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій з урахуванням  рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020  у справі №1-247/2018(3393/18) просив здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки.
За результатами розгляду вказаної заяви відповідач листом від 28.07.2021 № 01-09/М-499  повідомив, що виплата щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2020 та у 2021 роках здійснюється у розмірі, встановленому  постановами Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020  та  № 325 від 08.04.2021  відповідно. Зазначено, що виплату позивачу такої допомоги у 2020 році здійснено у розмірі 3160, 00 грн., а в 2021 році  у розмірі 3391,00 грн.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020  відновлено дію статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  у редакції  Закону №367-XIV від 25.12.1998 року, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам інвалідом внаслідок війни ІІІ групи  виплачується разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком,  позивач як інвалід ІІІ групи внаслідок війни на момент нарахування і виплати йому у 2020-2021 році разової грошової допомоги до 5 травня та на дату звернення його із заявою до відповідача про перерахунок допомоги, мав право на отримання цієї допомоги у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.
Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що не можна відносити до бездіяльності «нарахування та виплату» відповідачем щорічної разової грошової допомоги позивачу, яке по суті є дією, що й власно й стало підставою для часткового задоволення позову.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання відповідача про звільнення від оплати судових втрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, адже зазначений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу  є співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції.
Судом встановлено, що позивач  має статус особи з інвалідності 3 групи  та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни – інвалідів війни, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1 від 25.09.2015 р. та серії НОМЕР_2 від 02.11.2017 р.
Відповідачем позивачу виплачена разова допомога до 5 травня за 2020 рік в розмірі меншому ніж сім мінімальних пенсій за віком, тобто в розмірі, визначеному рішенням Уряду, - 3  160,00 грн., за 2021 рік - в  розмірі 3  391,00 грн.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання розміру допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. №   3551-XII (далі – Закон № 3551-ХІІ).
Відповідно до частини четвертої  статті 13 Закону №   3551-XII   (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року №367-XIV) щорічно  до 5  травня  інвалідам  війни  виплачується  разова грошова   допомога   у   розмірах:  інвалідам  I  групи  -  десять мінімальних пенсій за віком;  II групи - вісім мінімальних  пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.
Пунктом 20  розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня  2007 року №107-VI частину четверту  статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.».
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20  розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня  2007 року №107-VI.
Статтею 17-1 Закону №   3551-XII   передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених  статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ  VІ  Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України  доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На виконання зазначених приписів  Бюджетного кодексу України  з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія  Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні, щодо окремого бюджетного року, постанови, а саме: №147 від 31 березня 2015 року, №141 від 02 березня 2016 року, №233 від 05 квітня 2017 року, №170 від 14 березня 2018 року, №237 від 20 березня 2019 року та №112 від 19 лютого 2020 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни.
На виконання зазначених приписів  Бюджетного кодексу України  з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія  Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні, щодо окремого бюджетного року, постанови, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги такій категорії осіб.
Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №112 від 19 лютого 2020 року  (набрала чинності 25.02.2020 року) визначено розмір виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни III групи учасникам бойових дій - 3160 гривень.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 325 від 08.04.2021 р. затверджено Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених   для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та розміри виплати у 2021 році разової грошової допомоги   до 5 травня, передбаченої Законами України  “Про статус   ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”  і  “Про жертви нацистських переслідувань”, за якими разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни III групи - 3391 гривня.
Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає  Конституції України, окреме положення пункту 26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ  (далі по тексту -  Закон №3551) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) та визнанням таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), окремого положення пункту 26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування,  стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  діяла та мала застосовуватись у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року.
З 27.02.2020 року розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році підлягає нарахуванню і виплаті органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) у розмірі, визначеному  статтею 13 Закону №   3551-XII   у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року:
«Щорічно до 5 травня  інвалідам  війни  виплачується  разова грошова   допомога   у   розмірах:  інвалідам  I  групи  -  десять мінімальних пенсій за віком;  II групи - вісім мінімальних  пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.».
Аналогічне правозастосування  викладене в рішенні Верховного суду від 29.09.2020 року у зразковій справі № Пз/9901/14/20 (№440/2722/20).
Враховуючи наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не виплачена позивачу щорічна грошова допомога до 5 травня за 2020-2021 роки в розмірі, передбаченому статтею 13  Закону №3551-ХІІ.
З прийняттям  Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020  розмір разової грошової допомоги до 5 травня особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни  у 2021 році становить 12 383,00 грн. (1 769,00 грн. х 7), тобто відповідачем виплачена позивачу допомогу до 5 травня у 2021 році у меншому розмірі.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду, а також висновками, викладеними Верховним Судом в судових рішенням в зразковій справі № Пз/9901/14/20 (№440/2722/20).  
Також є незмістовними доводи апелянта стосовно безпідставного стягнення на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 900,00 грн.
Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати  на професійну правничу допомогу (пункт перший частини третьої статті 132 КАС). 
За змістом частини другої  статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.          
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За положеннями частини сьомої  статті 139 КАС України   розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини дев`ятої   статті 139 КАС України  при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
В цьому випадку судом першої інстанції цілком обґрунтовано вказано, що  розмір витрат на професійну правничу допомогу в цьому випадку є співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи
Відповідачем не наведено будь-яких об`єктивних підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а посилання на  те, що відповідач є неприбутковою організацією, виконував вимоги постанов Кабінету Міністрів України, а масове стягнення з відповідача коштів спричиняє критичну нестачу коштів, не може бути підставою для  зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також про відмову у стягненні таких витрат.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання соціальної виплати, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2021 р. в справі № 280/7085/21 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2021 р.  в справі № 280/7085/21 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання  протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07.02.2022 р.  та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 07.02.2022 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко