ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 932/4859/21 (2-а/932/234/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення   Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року у справі № 932/4859/21 (2-а/932/234/21)
за позовом ОСОБА_1 
до   головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Синиці А.С.,   Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
про   скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач  22.06.2021 року звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії РАП № 296899339 від 25.05.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3   ст. 122 КУпАП, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді  штрафу в розмірі 680,00 гривень.
Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено. Суд мотивував своє рішення тим, що оскаржувана постанова є правомірною, факт порушення   правил дорожнього руху   знайшов своє підтвердження, позивач є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення, постанова винесена уповноваженою на те особою із дотриманням передбаченої законом процедури.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що зі змісту оскаржуваного рішення взагалі не можливо встановити, за яких підстав та приводів він звертався із позовною заявою, адже навіть стислий зміст позовних вимог, не кажучи вже про їх оцінку, в оскаржуваному рішенні не зазначений.
Так само встановлені в оскаржуваному рішенні обставини суперечать наявним доказам та змісту оскаржуваної постанови суб`єкта владних повноважень.
Постанова РАП №296899339 від 25.05.2021 року не містить у собі слова «зупинку», а отже жодного діяння, за яке передбачена адміністративна відповідальність, відповідачем - 1 не було встановлено. 
Дослідивши зміст оскаржуваної постанови відповідача-1 можна побачити, що в ньому взагалі не міститься посилань на жодний засіб вимірювальної техніки, використаний ним при вимірюваннях.
Що стосується тверджень відповідача-2 у відзиві, то посилання на засіб вимірювальної техніки, використаний відповідачем 1 при вимірюваннях також відсутні, як й відсутні посилання на жодні нормативні документи щодо використання цього засобу вимірювальної техніки.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 7 закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» можна стверджувати про те, що результати вимірювань відповідача 1, на які посилається відповідач 2 у відзиві,  не можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології, зокрема при контролі безпеки дорожнього руху.
Крім того, щодо суті документів (у тому числі фотознімків) наданих представником відповідача 2 у підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, то навіть у цьому випадку додані відповідачем 2 фотознімки не підтверджують навіть перекрученої фабули можливого адміністративного правопорушення.
Просить скасувати рішення суду та позов задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника відповідача-2, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1   ст. 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення   (далі   КУпАП), адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього   Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до   ст. 14-2 КУпАП).
Згідно зі   ст. 279-1 КУпАП,   у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій   статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою   статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій   статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій   статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до   ст. 277 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою   статті 122 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.
Згідно   ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Частиною 1, 2   ст.77 КАС України   визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 КАС України  суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом першої інстанції встановлено, що          згідно постанови серії РАП № 296899339 від 25.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3   ст. 122 КУпАП, яке полягає у тому, що  18.05.2021 року о 12 год. 15 хв., транспортним засобом «Рено Сандеро», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Дніпро, вул. Шмідта,2, чим порушено вимоги п.п. «е» п. 15.9   Правил дорожнього руху, в частині заборони зупинки транспортному засобу ближче 30 м від дорожнього знаку зупинки маршрутних транспортних засобів з обох боків.
Дійсно, як зазначає скаржник в апеляційній скарзі, у самій постанові (а.с. 4) в описовій частині пропущене слово «зупинку», втім, суд сприймає це як технічну описку, яка жодним чином не впливає на зміст постанови, з якої беззаперечно вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимоги п.п. «е» п. 15.9   Правил дорожнього руху, в частині заборони зупинки транспортному засобу ближче 30 м від дорожнього знаку зупинки маршрутних транспортних засобів з обох боків, яке вчинено позивачем в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Шмідта, 2. Також, у постанові наведені всі дані, необхідні для ідентифікації транспортного засобу та правопорушника.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються. 
Щодо вимірювальної техніки, колегія суддів зазначає, що у постанові зазначається лише про технічний засіб, за допомогою котрого  здійснювалась фотозйомка. Дійсно, про використання вимірювальної рулетки у постанові не згадується. 
Разом з тим, як вбачається з фотознімків, відстань, на якій розташований автомобіль позивача від дорожнього знаку 5.41.1. ПДР України «пункт зупинки автобуса» вміщає два  легкових  автомобіля, що припарковані праворуч від автомобіля позивача. Загальновідомим є той факт, що ширина легкового автомобіля зазвичай не перевищує 2 метрів, а тому зрозуміло, що автомобіль позивача розташований на відстані, яка не може перевищувати 30 метрів. Це цілком узгоджується з доказами, наданими відповідачем-2 та у сукупності не залишає сумніву щодо вчинення позивачем правопорушення.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що зі змісту наведених фотознімків та візуального співставлення зупинки автомобіля від місця розташування знаку вбачається, що транспортний засіб   позивача був припаркований ближче 30 метрів від дорожнього знаку   5.41.1. 
Відтак, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3   ст. 122 КУпАП за  порушення вимоги п.п. «е» п. 15.9   Правил дорожнього руху, підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.
Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яким фактичні обставини встановлені правильно, не допущено порушень норм матеріального та процесуального права,  а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення   Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2021 року у справі № 932/4859/21 (2-а/932/234/21)  – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 02.02.2022 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко