ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 грудня 2021 року 	м.Суми	

                                                               Справа №585/2200/21 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1933/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2021 року, постановлену у складі судді Цвєлодуб Г.О., у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
Свої вимоги мотивує тим, що вона з 07 лютого 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2019 року. Мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з нею.
У зв`язку з тим, що у неї проживають родичі за кордоном, їй для вирішення питання виїзду з дочкою за кордон необхідно рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з нею, оскільки відповідач уникає зустрічей з нею для надання відповідного дозволу.
Просить визначити місце проживання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 
Роменський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 19 листопада 2021 року закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідачем у судовому засіданні подано заяву, в якій він вказав, що не визнає позовні вимоги та він не бажає, щоб позивачка виїжджала разом з дочкою за кордон.
Вказує, що дитина проживає разом з нею, проте відповідач бажає, щоб дитина проживала з ним. Відповідач перешкоджає їй у вирішенні питання щодо виховання дитини, організації її побуту, оздоровлення, спілкування з рідними та близькими.
Зазначає, що вона самостійно не може вирішувати перетин з дитиною державного кордону України, зняття та взяття на реєстраційний облік дитини, проведення деяких медичних досліджень, у зв`язку з чим необхідна згода батька або рішення суду про визначення місця проживання дитини.
Таким чином, між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання дитини.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини, оскільки відповідач не заперечував та погоджується на те, щоб дитина проживала з ОСОБА_1 , а спір про виїзд позивачки за кордон із дитиною не є предметом спору.
Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.
Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України. Закриття провадження у справі – це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. 
У пункті 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. 
Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), в якій зазначено, що поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому варто надавати сутнісного, а не формального значення. 
Правові підстави позову – це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 
З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а отже, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. 
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги не визнає, у зв`язку з тим, що позивачка може зловживати правом на виїзд дитини за кордон без його згоди. Також зазначив, що він хоче, щоб донька була при ньому, так як він не бажав розлучення з позивачкою. 
У справі також мається висновок згідно якого орган опіки і піклування вважає за можливе визначити місце проживання дитини з матір`ю. 
Отже, дії відповідача не свідчать про те, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань, оскільки відповідач заперечує проти визначення судом місця проживання дитини з матір`ю. Крім того позивачка в обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач перешкоджає їй у вирішенні питань щодо виховання дитини, організації її побуту, оздоровлення, спілкування з рідними та близькими, оскільки деякі питання щодо дитини вона не може вирішувати без згоди батька, а саме: перетин з дитиною державного кордону України; зняття та взяття на реєстраційний облік дитини; проведення деяких медичних досліджень, або їй необхідно надати рішення суду про визначення місця проживання дитини. Відповідне право того з батьків, з яким за рішенням суду визначено місце проживання дитини передбачено ч. 5 ст. 157 СК України. 
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.
Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував зазначені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2021 року в даній справі скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини, направити для продовження розгляду до Роменського міськрайонного суду Сумської області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий:                                                                 Т.А. Левченко

Судді                                                                              В.І. Криворотенко

       О.І. Собина