25.01.22
22-ц/812/261/22
Провадження №22-ц/812/261/22 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

25 січня 2022 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №945/154/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення, яке постановив Миколаївський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Войнарівського Миколи Миколайовича у приміщенні цього суду 29 листопада 2021 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и л а :

У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «Акцент-Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 04 грудня 2020 року утворилась заборгованість по сплаті кредиту у загальному розмірі 22762 грн. 33 коп., з яких 14688 грн. – заборгованість за кредитом; 7824 грн. 33 коп. - заборгованість по відсоткам; штрафи – 250 грн. 
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати у розмірі 2102 грн.
       Заочним рішенням Миколаївський районний суд Миколаївської області від 29 листопада 2021 року позовні вимоги Банку задовольнив частково.
Суд постановив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 18 листопада 2019 року у сумі 14688 грн. та 1356 грн. 37 коп. судових витрат.
Рішення суд мотивував тим, що у заяві позичальника від 18 листопада 2019 року процентна ставка не зазначена.
Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім основної заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами на поточну та прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі, розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» і Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» розумів відповідач; ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.
Крім цього, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Спираючись на правову позицію, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 342/180/17, суд зробив висновок, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
Вимог про стягнення відсотків за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048, позивач не пред`явив.
Тому враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь - який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за кредитом лише в частині стягнення суми непогашеної основної заборгованості за кредитом в розмірі 14688,00грн.
В апеляційній скарзі представник Банку вказує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. 
       В обґрунтування скарги позивач зазначив щодо висновків суду першої інстанції про відсутність підпису позичальника та Тарифах та Умовах і Правилах надання банківських послуг, то відповідач в анкеті-заяві підтвердив своїм підписом ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися із змінами до них, викладеними на сайті Банку. Отримавши кредитну картку та скориставшись кредитними коштами, позичальник погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів. Судом помилково застосована правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів, оскільки не врахував, що до позовної заяви доданий підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису - одноразового ідентифікатора паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому визначені всі умови кредитування: строки, процентна ставка та інше. Тому у даній справі необхідно врахувати постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20. 
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами  частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Вказаним положенням закону рішення суду в повній мірі не відповідає.
18 листопада 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 заяви б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 7).
На виконання умов договору Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
До кредитного договору АТ «Акцент-Банк» додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 18 листопада 2019 року простим електронним підписом (а.с. 8-9).
З наданого банком розрахунку убачається, що станом на 04 грудня 2020 року розмір заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 становив 22762 грн 33 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 14688 грн, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 7824 грн 33 коп., штрафи – 250 грн.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Установивши обставини підписання ОСОБА_1 анкети-заяви від 18 листопада 2019 року, отримання ним грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, суд дійшов обґрунтованих висновків про виникнення між сторонами кредитних відносин та відповідно виникнення у позичальника обов`язку повернути отриманий кредит.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зробила такий висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
З урахуванням зазначеного висновку, місцевий суд правильно виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданим до позовної заяви Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відповідач ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до саме цих Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку.
         Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
         Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів погодження сторонами умов щодо розміру відсотків за користування кредитом та штрафів. Зокрема, суд виходив з того, що надана позивачем анкета-заява, підписана відповідача таких умов не містить.
Колегія суддів вважає такі висновки помилковими з огляду на таке.
На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитними коштами та штрафів,  АТ «Акцент-Банк» окрім анкети-заяви надав паспорт споживчого кредиту, а до апеляційної скарги – банківську виписку по рахунку ОСОБА_1 , яка підтверджує отримання та використання відповідачем кредитних коштів, наданих позивачем, за допомогою кредитної картки у визначених позивачем у позовній заяві розмірах, з чим погодився суд, частково задовольнивши позовні вимоги. Між тим судом не враховано, що позивачем доведено факт погодження з відповідачем умов кредитування, зокрема, з визначеним у паспорті споживчого кредиту розміром відсотків - 3,7% на місяць та обсягу відповідальності у вигляді штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків. ОСОБА_1 , який був повідомлений судом у відповідності до положень частини 11 статті 128 ЦПК України про час та місце судових засідань, не заперечував, не спростовував відповідними доказами наявність заборгованості як по тілу кредиту, так і по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами та штрафам.
У постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20, на яку посилався заявник на обґрунтування підстав апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, Верховний Суд зауважив, що суди не звернули уваги на наявний у матеріалах справи підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Ураховуючи наведене, суди у порушення вимог статей 81, 367, 374 ЦПК України не врахували те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом, у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 709/86/21.
Суд першої інстанції не врахував наведених обставин справи, а саме доведеність факту узгодження сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами та наслідки порушення умов повернення кредитних коштів та відсотків у вигляді штрафів, а тому дійшов помилкового висновку про те, що відсутні докази узгодження сторонами умов кредитного договору стосовно нарахування процентів за користування кредитними коштами та штрафів та про відсутність підстав для стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом і неустойки, не давши будь-якої оцінки змісту паспорту споживчого кредиту.
Оскільки суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, внаслідок чого припустився неправильного застосування норм матеріального права та зробив помилкові висновки щодо погоджених сторонами умов кредитування, а також про  відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом та штрафів, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обґрунтованою.
За такого в силу положень пунктів 1, 4 статті 376 ЦПК України необхідно скасувати в частині незадоволених позовних вимог, постановити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за процентами за користування кредитом – 7824 грн. 33 коп. та штрафів – 250 грн. У зв`язку з цим резолютивну частину рішення суду слід викласти в новий редакції, зазначивши про задоволення позову в повному обсязі. 
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк», часткового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову, то судові витрати у цій справі покладаються на відповідача.
Порядок, розміри оплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року 3674-VI (далі – Закон від 08 липня 2011 року 3674-VI).
Відповідно до частини 1 статті 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону від 08 липня 2011 року 3674-VI визначена ставка у 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ставка сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (підпункт 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону від 08 липня 2011 року 3674-VI).
Позовна заява у справі, яка переглядається, направлена до суду засобами почтового зв`язку 29 січня 2021 року (а.с. 25), тому з урахуванням ціни позову (22762 грн. 33 коп.) та розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року (2270 грн.), АТ «Акцент-Банк» мав сплатити за подання позовної заяви 2270 грн. судового збору, тоді як сплатило 2102 грн. (а.с. 1, 24). Недоплата суми судового збору за подання позовної заяви становить 168 грн. За подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3405 грн. (а.с. 92, 98).
За такого з ОСОБА_1 підлягає стягненню: на користь АТ «Акцент-Банк» сплачений позивачем судовий збір у загальному розмірі 5507 грн. (2201 грн - за подання позовної заяви + 3405 грн - за подання апеляційної скарги), а також 168 грн в дохід держави недоплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити. 
Заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та штрафів, ухвалити в цій частині нове судове рішення. Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити.
Резолютивну частину рішення суду викласти в наступній редакції
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», код ЄДРПОУ 14360080, 22762 грн 33 коп. заборгованості за договором, укладеним 18 листопада 2019 року, яка складається із заборгованості за кредитом - 14688 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 7824 грн 33 коп. та штрафів – 250 грн., а також 5507 грн. судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави 168 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк 

Ж.М. Яворська 

________________________________________
Повний текст постанови складений 25 січня 2022 року