П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/9491/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
28 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Залімського І. Г.  Сушка О.О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

1.1. Винести рішення, яким визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 ;

1.2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію у зв`язку із втратою годувальника - матері ОСОБА_2 - з часу первісного звернення.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 . Позивач, дочка померлої, вказувала, що являється інвалідом дитинства 2 групи довічно та після смерті матері має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з приводу чого звернулась в ГУ ПФУ у Хмельницькій області через Дунаєвецький відділ обслуговування громадян.

3. Однак, як зазначила позивач у призначенні пенсії їй відмовлено, про що повідомлено листом від 11.07.2021 року. Згідно вказаного листа відповідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію по втраті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності. Члени сім`ї померлого годувальника, які й самі одержували пенсію, мають право перейти на пенсію по втраті годувальника у разі, якщо допомога померлого була постійним і основним джерелом засобів існування. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мають діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Установлення у дитини медичних показань для визнання її особою з інвалідністю до досягнення 18 років здійснюється лікарсько - консультативними комісіями та оформляється медичним висновком про визнання дитини особою з інвалідністю до досягнення 18 років.

4. При розгляді заяви та документів з`ясовано, що відсутній висновок ЛКК про визнання позивача особою з інвалідністю до досягнення 18 років. Враховуючи зазначене позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

5.1. Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 07 червня 2021 року №968060128388 в перерахунку пенсії, а саме перехід на інший вид пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 .

5.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію у зв`язку із втратою годувальника - матері ОСОБА_2 - з 04 червня 2021 року.

5.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Не погоджуючись з вказаною постановою, представником Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

5. Апелянт вказує, що відповідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію по втраті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності. Члени сім`ї померлого годувальника, які й самі одержували пенсію, мають право перейти на пенсію по втраті годувальника у разі, якщо допомога померлого була постійним і основним джерелом засобів існування. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мають діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Установлення у дитини медичних показань для визнання її особою з інвалідністю до досягнення 18 років здійснюється лікарсько - консультативними комісіями та оформляється медичним висновком про визнання дитини особою з інвалідністю до досягнення 18 років.

6. При розгляді заяви та документів з`ясовано, що відсутній висновок ЛКК про визнання позивача особою з інвалідністю до досягнення 18 років. Враховуючи зазначене позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи,  що 04 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058-VІІ.

8. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №3/3-04 від 07 травня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з розбіжностями в прізвищі та імені в документах, підтверджуючих родинні зв`язки з померлим годувальником, та документах про стаж, про що повідомлено позивачку листом №2200-0309-8/33454 від 26 липня 2020 року.

9. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2020 року по справі №674/1187/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів неправильності в актовому записі про смерть та належності правовстановлюючих документів задоволено.

10. Встановлено факт неправильності в актовому записі про смерть №6 від 28 лютого 1993 року, складеному виконавчим комітетом Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та зобов`язано Дунаєвецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни до актового запису в частині запису прізвища померлої на " ОСОБА_3 " замість " ОСОБА_3 " та імені померлої на " ОСОБА_4 " замість " ОСОБА_4 " та встановлено факт належності документів про трудовий стаж ОСОБА_2 .

11. 04 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058-VІІ.

12. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 07 червня 2021 року №968060128388 відмовлено в перерахунку пенсії, а саме перехід на інший вид пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю документу про визнання позивачки дитиною з інвалідністю до 18 років, про що позивачку повідомлено листом №2200-0306-8/35593 від 11 липня 2021 року.

13. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

14. Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Позивач, дочка померлої, вказувала, що являється інвалідом дитинства 2 групи довічно та після смерті матері має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника

15. Апелянт вказує, що при розгляді заяви та документів позивача з`ясовано, що відсутній висновок ЛКК про визнання позивача особою з інвалідністю до досягнення 18 років. Враховуючи зазначене позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

ІV.ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

16. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Призначення та перерахунок пенсій в органах Пенсійного фонду України проводиться у відповідності до вимог Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі - Порядок № 22-1).

18. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-VІІ (далі - Закон) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

19. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

20. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

21. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

22. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058, право на пенсію по втраті годувальника мають діти, якщо вони стали інвалідами до 18-річного віку. Установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом з дитинства віком до 18 років здійснюється лікарсько-консультативними комісіями та оформлюється медичним висновком про визнання дитини з інвалідністю до 18 років.

22. Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач дійсно являється інвалідом дитинства 2 групи та має інвалідність до досягнення 18 років підтверджується наступними доказами:

- довідкою серії 67-АМ № 101267 - випискою з акта освідчення члена колгоспу, виданою 27.02.1968 року, відповідно до якої вказано, що позивач являється інвалідом 2 групи з дитинства безстроково, встановлено діагноз очаговий туберкульоз хребта; Довідкою Дунаєвецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, згідно якої, ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи - основний діагноз туберкульоз хребта; Випискою з медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого, згідно якої у ОСОБА_1 встановлена інвалідність 2 групи з дитинства, основний діагноз - туберкульоз хребта, множинні відділи хребта, туберкульозний спондиліт. Сколіотична хвороба. Сколіотичне серце та інші хвороби.

23. Враховуючи вищезазначені документальні докази, які були надані позивачем при звернені до відповідача, на переконання суду об`єктивно підтверджують наявність інвалідності 2 групи у позивача до досягнення 18 річного віку, натомість відсутність висновку ЛКК про те, що позивачу дійсно встановлена інвалідність 2 групи з дитинства в зв`язку із захворюванням - туберкульозом кісток не може бути перешкодою в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

24. Таким чином, враховуючи те, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та оскаржує рішення відповідача прийняте за результатами звернення від 04 червня 2021 року, тому колегія суддів вважає, що саме з 04 червня 2021 року така пенсія може бути призначена позивачу.

25. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

27. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з урахуванням висновків викладених вище, позивач довів позовні вимоги, а відповідач не обґрунтував правомірність рішення щодо відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , що підтверджено доказами, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

28. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при прийнятті рішення суду, тому підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

29. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

30. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

31. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

32. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

33. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Сушко О.О.