ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3226/21  Номер провадження 22-ц/814/2675/21	Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Одринської Т.В.
суддів: Панченко О.О., Пікуля В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтаської області від 01 жовтня 2021 року, -
                               В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.
Позов мотивовано тим, 03 вересня 2020 року сталося залиття належної її квартири АДРЕСА_1 , з вини відповідача ОСОБА_2 , яка є власником розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_2 . 
Позивач зазначила, що відповідно до висновку судового експерта вартість ремонту належної їй квартири, становить 39 628 грн 00 коп. Моральну шкоду, яка була завдана позивачу порушенням життєвого укладу її сім`ї, необхідністю проведення ремонту, ОСОБА_1 визначила у 50 000 грн 00 коп. Окрім того, позивач просила стягнути на її користь витрати на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в сумі 1700 грн 00 коп. та судового збору в сумі 908 грн 00 коп.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтаської області від 01 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування збитків 39 628,00 грн. 00 коп. та 5 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, а всього 44 628 грн. 00 коп. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2 608 грн. 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено вину відповідача у завданні майнової шкоди, а відтак наявність підстав для її відшкодування. Вина відповідача підтверджується показами свідків та матеріалами справи. Розмір завданих збитків місцевий суд вважав доведеним виходячи з проведеної на замовлення позивача експертизи № 77-20 від 03.11.2020 року. В результаті залиття, позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає в негативних переживаннях, які вона переживала через необхідність проведення не планового ремонту, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, визначивши її в 5000 грн.
З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що її вина у залитті квартири позивача не доведена. Вважає, що матеріали справи не містять доказів наявності причинного зв`язку між шкодою завданою позивачу та її діями, як власника квартири АДРЕСА_2 .
Вважає, що акт про залиття квартири складений без дотримання вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, а тому є неналежним доказом у справі. В акті не вказано конкретних осіб, які допустили таке залиття, не зазначено об`єм завданої шкоди, не визначено площу, обсяг робіт, які підлягають усуненню та не здійснено їх орієнтовану вартісну оцінку. В акті відсутні дані про огляд квартири, що знаходиться поверхом вище, а саме : АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач. 
Висновок експерта Маківського М.В. складено за результатами проведення будівельно- технічного дослідження квартири АДРЕСА_3 , через два місяці з дня події, при цьому, питання причини залиття квартири експерту на розгляд не ставилися.
Позивачем не надано доказів, що визначений у вказаному експертному висновку обсяг пошкоджень її квартири відповідає дійсним маштабам її залиття. У вказаному висновку вказані кімната та коридор, які в акті про залиття квартири від 04.09.2020 року не були зазначені.
Вказує, що моральна шкода не була взагалі доведеною позивачем.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Басай М.М., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення залишити без змін. Зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами в повній мірі доведено, що залиття квартири сталося з вини відповідача, розмір завданих збитків повністю доводиться експертним висновком складеним на замовлення позивача. Вказує на доведеність моральних страждань, які позивач зазнала внаслідок залиття її квартири та необхідністю переоблаштовувати налагоджений ритм життя, що потребує великих затрат. зусиль і часу, викликає невпевненість у майбутньому, спричиняє дискомфорт.
У відповіді на відзив ОСОБА_2 вказує на помилковість доводів викладени представником позивача у відзиві. Просить апеляційну скаргу задовольнити.
У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 є власником квартири квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , в тому ж будинку, розташована поверхом вище. 
Відповідно до акту № 09а від 04 вересня 2020 року, складеного комісією у складі голови ОСББ «Проспект Лесі Українки, 41» Мороза Є.А. та слюсаря-сантехніка ОСОБА_3 , в квартирі  АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , сталося залиття холодною водою санвузла і кухні, через витік води з крану у санвузлі квартири АДРЕСА_2 , яка розташована вище, в якій жителі на час залиття були відсутні.
В результаті залиття пошкоджені шпалери на двох стінах і стелі в санвузлі та на двох стінах у кухні, а також пошкоджені вологою підвісна стеля кухні і пройма вікна кухні. Підлога санвузла і кухні були залиті водою. (а.с. 11)
Згідно висновку експерта №77-20 від 03.11.2020 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, вартість відновлювального ремонту приміщень квартири АДРЕСА_1 , проведеного за заявою ОСОБА_1 , у зв`язку з її залиттям становить 39 628 грн 00 коп. За проведення експертизи позивач сплатив 1700 грн 00 коп. (а.с.12-29).
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з доведення факту залиття квартири позивача внаслідок вини відповідача, як власника квартири поверхом вище. Вартість витрат, необхідних на відновлення пошкоджень квартири внаслідок її залиття, відповідачем належним чином не спростована.  
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.
Згідно ст.ст.11,1166 ЦК України, підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.
Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.
Разом з тим, за правилами ч.2ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та збоку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиттята його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.
За приписами ч. 1, 2 ст.12, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона вказує на те, що з вини відповідачів сталося неодноразове залиття її квартири, чим їй завдано матеріальної та моральної шкоди. При цьому згідно з загальними положеннями цивільного законодавства законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідачів в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди та її розмір, а на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт спричинення позивачці з вини відповідачів матеріальних збитків та моральної шкоди, внаслідок залиття квартири за обставин вказаних нею, доведено належними та допустимими доказами.
Разом з тим, наданий позивачем акт від 04.09.2020 року про залиття квартири не є належним доказом у даній справі, оскільки в ньму зазначено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_3 став витік води з санвузла квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище, в якій жителі на час залиття були відсутні. Такий висновок комісєю зроблено без огляду квартири АДРЕСА_2 .
Вказаний акт не відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Зокрема в ньому не зазначено, обсяг необхідного ремонту приміщень квартири, площу пошкоджень, обсяг робіт, які підлягають усуненню, не здійснено їх орієнтовану вартісну оцінку. 
Квартира відповідача фахівцями не обстежувалася, факт несправності сантехнічного обладнання в квартирі відповідача не встановлений, відповідний акт не складався. Інших доказів, які б підтвердили, що саме внаслідок дій чи бездіяльності відповідача сталося залиття квартири позивача, суду не надано.
Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які виключили можливість протікання води з інших квартир, не може бути належним доказом доведеності вини відповідача в затопленні квартири, так як при огляді ними квартири належній відповідачу, протікання води зафіксовано не було. 
Окрім того, колегія судддів вважає помилковим висновок суду про належність як доказу у даній справі висновку експерта №77-20 від 03.11.2020 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, згідно якого вартість відновлювального ремонту приміщень квартири АДРЕСА_1 , становить 39 628 грн 00 коп. 
В суді першої інстанції стороною позивача стверджувалося, що залиття її квартири відбулося не вперше, ремон після яких не проводився. Причини попередніх затоплень не досліджувалися. Визначений у вказаному висновку обсяг пошкоджень, суперечить акту про залиття квартири від 04.09.2020 року, так як експертом досліджено кімнату та коридор, про які в акті не значилося. Доводи експерта про те, що наслідки залиття в інших кімнатах можуть проявлятися не одразу, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки дані доводи є припущенням, їм не було надано відповідну оцінку та розрахунок згідно технічних норм у висновку, згідно якого визначено вартість відновлювального ремонту.
Слід зазначити, що для настання цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідною є наявність таких елементів: винність дій особи, яка завдала шкоду, протиправність таких дій, наявність шкоди, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками, що настали. При цьому необхідною є одночасна наявність всіх вищезазначених елементів.
Таким чином, суд вважає, що у даній справі не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між шкодою заподіяною позивачу та діями відповідача у спричиненні такої шкоди, тому в задоволенні позову слід відмовити.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового, про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2021 року – скасувати. Ухвалити нове.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 1362 грн.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текс постанови виготовлено 21.12.2021 року.

Головуючий                  Т.В. Одринська

Судді                 В.П. Пікуль

О.О. Панченко