КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/12452/2021                                 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            20 грудня  2021 року                                                                 м. Київ
                                                                                                                 Справа № 363/2468/20
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,    
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Баличевої М.Б., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта», Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування плати за пересилання відправлення, штрафу в розмірі 25%  вартості послуг з пересилання відправлення та стягнення моральної шкоди,
 
встановив:
 
У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрпошта» та Одеської дирекції АТ «Укрпошта», в якому просив: стягнути з ПАТ «Укрпошта», Одеської дирекції АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків у розмірі 28,12 грн., що складається з суми плати за пересилання відправлення - 22,50 грн. та 25% вартості послуг – в розмірі 5,62 грн., моральну шкоду в сумі 25 000 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 15.01.2020 року між ним та Адвокатським бюро «Олега Сергієнка» був укладений договір про надання правової допомоги в Одеському окружному адміністративному суді для оскарження накладеного дисциплінарного стягнення. 18.01.2020 року з поштового відділення в м. Полтава на адресу Одеського окружного адміністративного суду позивачем було направлено поштове відправлення № 3600000667275, в якому містилась позовна заява про оскарження дисциплінарного стягнення, вартість послуг склала 22,50 грн. 
Згідно з даними на сайті Укрпошти «сервіс пошуку поштових відправлень за номером», дане поштове відправлення з 21.01.2020 року знаходилося в поштовому відділенні в м. Одеса «в точці видачі/доставки». Станом на 17.02.2020 року дане відправлення вручене не було, перебуваючи в поштовому відділенні, відповідно до інформації з сайту Укрпошти від 17.02.2020 року. Згідно з даними сайту відправлення було вручене тільки 01.03.2020 року. Позивач кілька разів звертався на гарячу лінію контактного центру «Укрпошти» з питанням про причини невручення поштового відправлення, але чіткої відповіді не отримав. 
Після спливу місячного строку після дати відправлення листа позивач вважав його втраченим з вини поштового оператора, а тому 27.02.2020 року особисто подав до Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву про оскарження дисциплінарного стягнення. 02.03.2020 року ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М. в справі № 420/1688/20 позовну заяву було залишено без руху, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з позовом та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. 09.04.2020 року ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М. в справі № 420/1688/20 позовну заяву було повернуто, у зв`язку з необґрунтованістю причин пропуску строку звернення до суду.
Листом від 27.04.2020 року № 27-138/1 Одеської дирекції АТ «Укрпошта» визнано, що поштове відправлення № 3600000667275 з 21.01.2020 року і до 28.02.2020 року перебувало в ВПЗ № НОМЕР_1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» та вручене 02.03.2020 року працівникові Одеського окружного адміністративного суду. Викладена обставина у листі не відповідає даним з сайту Укрпошти від 17.04.2020 року, де датою вручення вказано 01.03.2020 року.
Суму матеріальних збитків позивач оцінює у 28,12 грн., що складається з суми плати за пересилання відправлення - 22,50 грн. та 25 відсотків вартості послуг - в розмірі 5,62 грн. Моральну шкоду завдану діями ПАТ «Укрпошта» позивач оцінює в розмірі 25 000 грн. 
У зв`язку з накладеним дисциплінарним стягненням у вигляді суворої догани від 19.12.2019 року під час розрахунку при звільненні позивача було позбавлено 20% розміру щомісячної грошової премії, що вплине на розрахунок розміру його пенсії, в результаті несвоєчасності надання послуг ПАТ «Укрпошта» він не зміг реалізувати своє законне право на судовий захист, позовну заяву йому було повернуто. В результаті цього позивачу було завдано моральних страждань, які проявилися в необхідності надання пояснень в колі сім`ї щодо даного факту, сімейного конфлікту, психологічних переживань. Все це в сукупності зважаючи на те, що позивач інвалід 2 групи довічно, потягло за собою порушення сну, підвищення артеріального тиску, головні болі та дратівливість, яка призвела до частих конфліктів в колі родичів та близьких.
Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, ним було направлено лист на адресу Одеської дирекції АТ «Укрпошта» з пропозицією відшкодувати йому вартість поштових послуг та штраф, проте відповіді не отримано. На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом.
 
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. 
 
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі,  посилаючись на його незаконність, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки письмовому доказу, а саме листу від 27.04.2020 року № 27-138/1 Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», яким визнано, що поштове відправлення № 3600000667275 з 21.01.2020 року і до 28.02.2020 року перебувало в ВПЗ № НОМЕР_1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» та вручене 02.03.2020 року працівникові Одеського окружного адміністративного суду, тобто мається письмовий доказ неналежного виконання обов`язків працівників відповідачів. 
Такі обставини призвели до того, що 02 березня 2020 року ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М. в справі № 420/1688/20 його позовну заяву було залишено без руху (з підстав того, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду з адміністративним  позовом) та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. 09 квітня 2020 року ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М. в справі № 420/1688/20 позовну заяву було повернуто. 
 
У відзиві на апеляційну скаргу директор Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін. Вказує, що всупереч твердженню позивача, пропущення строку звернення до суду було не єдиною підставою залишення позову без руху. 
При цьому Одеський окружний адміністративний суд при постановленні цієї ухвали допустив порушення вимог ч. 9 ст.120 КАСУ. Враховуючи те, що позовна заява здана позивачем на пошту 18.01.2020 р.,  ця дата є днем звернення до суду, але адміністративний суд безпідставно не прийняв цю обставину до уваги. До того ж позивач при наданні заяви про виконання ухвали від 02.03.2020 р. не в повному обсязі усунув інші недоліки позовної заяви, що зазначені в цій ухвалі. Позивач безпідставно не зазначив, що строк на звернення до суду ним взагалі не пропущений згідно ч. 9 ст.120 КАС України. Ухвала ООАС від 09.04.2020 року внаслідок безпідставної відмови в прийнятті позову мала бути оскаржена позивачем, оскільки термін звернення до суду ним був дотриманий, але позивачем цього зроблено не було. При цьому, позивач безпідставно намагається покласти відповідальність за неприйняття судом його позову на відповідача.
Крім того, зі змісту поданої позивачем заяви та доданих до неї доказів не доведений факт вчинення відповідачем винного протиправного діяння стосовно нього. У позовній заяві взагалі не вказано, у чому саме полягає протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, не визначено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У позові не доведено та нічим не обґрунтовується вимога щодо стягнення в якості відшкодування моральної шкоди суми у розмірі 25 000 грн., не пояснюється, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи саме цей розмір відшкодування.
Також, позивачем не було надано доказів завдання йому відповідачем моральної шкоди, не було вказано, в чому саме полягають незаконні дії чи бездіяльність відповідача, не було доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і ймовірним протиправним діянням її заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до  ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що він звертався до відповідачів зі скаргами щодо неналежного виконання свої обов`язків. Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди внаслідок не доставки адресату відправленої поштової посилки, не зазначено та не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням будь-яких негативних наслідків внаслідок таких дій для позивача, в тому числі у вигляді моральної шкоди. Також позивач не довів, які саме душевні страждання він зазнав і в чому вони проявились.
 
З такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду  обставинам справи.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.
Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Пунктом 6 частини 1 статті 4 цього Закону передбачено право споживачів на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Відповідач АТ «Укрпошта», як український національний поштовий оператор, здійснює свою діяльність відповідно до національного законодавства України, Закону України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, Всесвітньої поштової конвенції, яка ратифікована Україною.
Закон України «Про поштовий зв`язок» визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг.
Основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку на підставі статті 3 Закону України «Про поштовий зв`язок» є, зокрема, захист інтересів користувачів, забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості, доступність до ринку послуг поштового зв`язку.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку.
Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку , що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.
У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.
Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори забезпечують  доступ користувачів до інформації про тарифи, правила надання послуг поштового зв`язку,   строки пересилання поштових відправлень, режими роботи об`єктів поштового зв`язку,  заборонені до пересилання предмети, відповідальність операторів перед користувачами тощо.
Стаття 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» визначає відповідальність оператора поштового зв`язку за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку.
Зокрема, за невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори несуть таку матеріальну відповідальність перед користувачами, а саме: за несвоєчасну доставку усіх видів реєстрованих поштових відправлень - штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв`язку. 
Оператор не несе матеріальної відповідальності за поштові відправлення, якщо: поштове відправлення на підставі закону підлягає вилученню, конфіскації або знищенню; втрата або пошкодження вкладення поштового відправлення сталися внаслідок дії непереборної сили (землетрус, ураган, повінь тощо); нестача або пошкодження вкладення поштового відправлення сталися внаслідок порушення відправником встановлених законодавством України правил щодо обмежень у пересиланні предметів та речей; поштове відправлення (поштовий переказ) видано (виплачено) адресату під розписку про одержання; заяву про розшук поштового відправлення (поштового переказу) подано до об`єкта поштового зв`язку після шести місяців з дня приймання; поштове відправлення з оголошеною цінністю, прямий контейнер були прийняті від відправника закритими, оболонка поштового відправлення або сам контейнер, печатка чи пломба відправника не пошкоджені, а маса поштового відправлення або прямого контейнера відповідає масі, визначеній під час його приймання до пересилання.
Згідно з пунктом 10 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати: надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку, у нормативні строки, встановлені Мінінфраструктури; пересилання поштових відправлень, що не належать до універсальних послуг поштового зв`язку, поштових переказів у нормативні строки, встановлені ними самостійно згідно із законодавством.
Відповідно до п. 94 Правил надання послуг поштового зв`язку, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв`язку за місцем обслуговування.
Пунктом 129 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що оператор поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв`язку згідно із законом.
 
Згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними (п. 1).
Пунктами 2, 8, 12, 16, 23 цих Правил визначено, що вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу.
Оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів.
Поштові відправлення, поштові перекази поділяються на внутрішні (пересилаються в межах України) та міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом).
До внутрішніх поштових відправлень належать: поштові картки - прості, рекомендовані; листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю; бандеролі - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю; відправлення для сліпих - прості, рекомендовані; посилки - без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю; прямі контейнери - без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.
Поштові відправлення пересилаються наземним, водним або повітряним видом транспорту чи комбіновано.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958 затверджено нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, зокрема нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.
 
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2020 року позивачем ОСОБА_1 у Відділенні поштового зв`язку м. Полтави  ПАТ «Укрпошта»  було здано для відправлення рекомендований лист, адресований Одеському окружному адміністративному суду.  Відповідно до фіскального чеку від 18.01.2020 року вартість за пересилання поштового  відправлення № 3600000667275  склала 22,50 грн. ( а.с. 13). 
Відповідно до інформації сервісу «Відстеження», опублікованому на сайті «Укрпошти», поштове відправлення № 3600000667275 прийняте в м. Полтаві 18.01.2020 р., цього ж дня - надійшло на сортувальний центр м. Полтави, 19.01.2020 р. - надійшло на сортувальний центр м. Дніпро, 20.01.2020 р. - надійшло на сортувальний центр м. Одеса, 21.01.2020 р. - відправлено до точки видачі/доставки м. Одеса, 28.02.2020 р. – відправлення перенаправлено до іншого відділення, 29.02.2020 р. - надійшло на сортувальний центр м. Одеса, 01.03.2020 р. - відправлено до точки видачі/доставки м. Одеса, 01.03.2020 р. – відправлення вручено особисто.
З листа директора Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Дрозд С.Я. вбачається, що через велике навантаження працівників ВПЗ № 62 лист № 3600000667275 досланий 28.02.2020 р. до дільниці кур`єрської доставки, згідно обслуговуванню та 02.03.2020 р. вручений працівнику канцелярії Одеського окружного адміністративного суду.
Отже, наявними в матеріалах справи доказами беззаперечно підтверджується, що поштове відправлення позивача за № 3600000667275, отримане для відправки ВПЗ м. Полтави ПАТ «Укрпошта» 18 січня 2020 року,  було доставлено адресату  працівниками ВПЗ м. Одеси АТ «Укрпошта» 02 березня 2020 року, тобто зі значним  простроченням, з порушенням взятих відповідачем зобов`язань, адже нормативний строк пересилання рекомендованої поштової кореспонденції між населеними пунктами різних областей становить 6 днів, тоді як рекомендований лист, переданий для відправлення ОСОБА_1 , було доставлено протягом 43 днів.
 
Таким чином, встановленим є факт несвоєчасної доставки реєстрованого поштового  відправлення, за що чинним законодавством, зокрема ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок», встановлена відповідальність оператора поштового зв`язку. 
Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції на вище зазначені вимоги закону на наявні в матеріалах справи докази уваги не звернув, не врахував, що на за невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори несуть таку матеріальну відповідальність перед користувачами, а саме: за несвоєчасну доставку усіх видів реєстрованих поштових відправлень - штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв`язку ( пункт 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок»).
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача АТ «Укрпошта»  на користь позивача суми штрафу  за несвоєчасну доставку реєстрованого поштового відправлення у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв`язку, що становить 5 (п`ять) грн. 62 коп. (22,50 грн. х 25%), у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, а саме за несвоєчасну доставку реєстрованого поштового  відправлення. 
Разом з тим, вимога позивача про відшкодування йому вартості доставки поштового відправлення в сумі 22 грн. 50 коп. задоволенню не підлягає,  оскільки послуга з доставки рекомендованої поштової кореспонденції відповідачем була виконана, а за несвоєчасність доставки відповідач несе відповідальність перед позивачем у вигляді штрафу.
Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу  на те, що позивач безпідставно намагається покласти відповідальність за неприйняття судом його позову на відповідача, адже позивач не усунув недоліки, встановлені ухвалою суду та не послався на  ч. 9 ст.120 КАС України, колегія суддів до уваги не приймає,  оскільки матеріалами справи встановлено, що поштове відправлення позивача № 3600000667275 було доставлено адресату несвоєчасно, із значним порушенням встановлених нормативами строків,  тобто із порушенням взятих зобов`язань, за що законом передбачена вищевказана відповідальність.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.   
Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів»  у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» у разі незгоди користувача з визначеним цією статтею розміром відшкодування питання про відшкодування завданих йому фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання операторами своїх зобов`язань, а також інші спори між користувачами та операторами розглядаються у судовому порядку.
Таким чином статтею 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» передбачено право користувача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання операторами своїх зобов`язань.
Отже, АТ «Укрпошта» зобов`язана відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду у зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань по несвоєчасній доставці поштового відправлення. 
Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позивачем не було надано доказів завдання йому відповідачем моральної шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки моральна шкода позивачу була заподіяна значною затримкою у доставці, про що і зазначає позивач, адже як встановлено з матеріалів справи, внаслідок тривалого недоставлення рекомендованого листа, адресованого ОСОБА_1 . Одеському окружному адміністративному суду,  позивач змушений був виїжджати до м. Одеси та особисто подавати до Одеського окружного адміністративного суду позовну заяву до Військової частини НОМЕР_2 .
Отже, факт заподіяння АТ «Укрпошта» моральної шкоди є доведеним, адже несвоєчасна доставка поштової кореспонденції, зі значним порушенням строків, стала причиною обмеження права позивача на своєчасний судовий захист в Одеському окружному адміністративному суді.
Встановивши фактичні обставини справи, визначивши характер правопорушення та врахувавши вимоги розумності і справедливості, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав  для відшкодування моральної шкоди на користь позивача у сумі  500 грн., розмір якої  є  достатнім  для відновлення порушеного права позивача.
При цьому заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 25 000  грн. є завищеним,  не відповідає ні характеру правопорушення, ні вимогам розумності та справедливості,  визначений суб`єктивно позивачем і спрямований на невиправдане збагачення, адже позивачем не доведено та не надано доказів відповідно до положень ст. 76-79 ЦПК України на підтвердження заявленого розміру заподіяної моральної шкоди, які б вказували на спричинення останньому значних моральних страждань, настання інших негативних подій, явищ та переживань, які є співмірними  сумі у 25 000 грн.  
 
Суд першої інстанції наведеним обставинам справи та наданим сторонами доказам належної оцінки не надав, норми права, що підлягали застосуванню не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення  і ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідно до виписки із акта огляду МСЕК позивач є інвалідом ІІ групи.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача АТ «Укрпошта» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви (1681, 60 грн.) та апеляційної скарги (2522,40 грн.) на суму, що разом складає 4204 грн. 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.  
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року – скасувати та прийняти постанову: 
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта», Одеської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування плати за пересилання відправлення, штрафу в розмірі 25%  вартості послуг з пересилання відправлення та стягнення моральної шкоди – задовольнити частково. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1   штраф за несвоєчасну доставку реєстрованого поштового відправлення  в розмірі 5 (п`ять) грн. 62 коп. та відшкодування моральної шкоди в сумі 500 (п`ятсот) грн., а всього стягнути – 505 грн. 62 коп. 
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта»  на користь держави судовий збір в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 
 
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 . 
Відповідач: Акціонерне товариство «Укрпошта», код ЄДРПОУ 21560045, місцезнаходження:  01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22.
Відповідач: Одеська дирекція Акціонерного товариства «Укрпошта», код ЄДРПОУ 22485297, місцезнаходження:  65001, м. Одеса, вул. Садова, 10.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

              Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                     Махлай Л.Д.
                                                                                                        
                                                                                                        Немировська О.В.