Номер провадження: 22-з/813/15/22 
Номер справи місцевого суду: 520/7848/15-ц
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В., 
розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Латки Ігоря Вікторовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешенл Груп», за участю третьої особи – Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт Флай» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського апеляційного суду знаходилась апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешенл Груп», за участю третьої особи – Товариство з обмеженою відповідальністю « Арт Флай» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.
15 липня 2021 року постановою Одеського апеляційного суду вирішено апеляційну скаргу ТОВ «Тревел Профешнл Груп»задовольнити частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2015 року – скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити частково. А саме стягнути з ТОВ «Тревел Профешенл Груп» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування вартості оплачених туристичних послуг грошові кошти в сумі 1940 доларів США, що еквівалентно 52 079 гривень, 3% річних від простроченої суми, індексу інфляції за весь час прострочення. А також стягнути з ТОВ «Тревел Профешенл Груп» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2000 гривень.
11.11.2021 представник ОСОБА_1 адвокат Латка І.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, якою просив визначити точну суму 3% річних від простроченої суми та точну суму індексу інфляції за весь час прострочення, а також щодо судових витрат. 
Для розгляду вказаної заяви апеляційний суд витребував матеріали цивільної справи в Київського районного суду м. Одеси, які надійшли до одеського апеляційного суду 13.12.2021, що підтверджується супровідним листом.
Відповідно до п.п. 2,3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; а також, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За ч.ч. 3-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Учасники провадження в судове засідання не викликались.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши подану заяву, матеріали цивільної справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення поданої заяви з огляду на таке.
Приймаючи постанову по суті заявлених позовних вимог Одеський апеляційний суд вирішив частково задовольнити позовні вимоги та стягнув з відповідача (ТОВ «Тревел Профешенл Груп») на користь позивача ( ОСОБА_1 ) в рахунок відшкодування вартості оплачених туристичних послуг грошові кошти в сумі 1940 доларів США, що еквівалентно 52 079 гривень, 3% річних від простроченої суми, індексу інфляції за весь час прострочення.
Разом з тим, апеляційний суд в резолютивній частині рішення не зазначив точної суми 3 % річних від простроченої суми, а також точної суми індексу інфляції за весь час прострочення, які підлягають стягненню на користь позивача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи 30.10.2014 року між ТОВ «Арт Флай» (Турагент), який діє від імені, під контролем та за дорученням ТОВ «Тревел Профешнл Груп» (Туроператор) на підставі Агентського договору «Партнерська програма» від 09.10.2014 року та ОСОБА_1 (Турист) було укладено договір про надання туристичних послуг № 12 (т. 1, а.с. 4-6). 
За умовами вказаного договору Турагент зобов`язується забезпечити надання Туристу туру, а Турист зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити вартість туру згідно Договору. Вартість туру з урахуванням послуг Турагента становить 25 414,00 грн, що еквівалентно 1940 дол. США на день здійснення оплати. Зазначена вартість послуг автоматично змінюється у разі збільшення фіксованого курсу гривні по відношенню до євро (долару США), встановленого Туроператором пропорційно зміни курсу на день здійснення повної оплати туру.
Відповідно до пункту 2.6.1 Договору Турагент зобов`язується надати тур, сформований Туроператором на двох осіб, прізвища яких зазначаються в рахунку в Індонезію з 10.01.2015 року по 20.01.2015 року.
Отже, послуги мали бути надані 10.01.2015. Оскільки, фактично надання послуг не відбулося, то зобов`язання вважається простроченим саме з цієї дати – 10.01.2015. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.
У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.
Вказана правова позиція висловлена ВП ВС в постанові від 07.07.2020 в справі № 296/10217/15, а також КЦС ВС в постанові від 22.03.2020 в справі № 752/10525/16, в постанові від 03.03.2021 в справі № 130/2604/18. 
За обставинами даної справи втрати позивача від знецінення національної валюти за сплату грошових коштів за надання туристичних послуг були відновлені еквівалентом іноземної валюти при ухвалені рішення по суті заявлених позовних вимог, що й будо відображено в мотивувальній та резолютивній частинах постанови при визначені еквіваленту в гривні. Тобто, еквівалент іноземної валюти вже включає в себе інфляційні втрати.
Щодо суми стягнення 3 % річних від простроченої суми. 
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році) (постанова ВП ВС від 16.01.2019 в справі № 373/2054/16).
Як було зазначено зобов`язання вважається простроченим з 10.01.2015. Отже, 3% річних від суми боргу 1940 доларів США за весь час прострочення до прийняття постанови – 15.07.2021 складає 379 доларів США, що еквівалентно 10729,49 грн.
Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 15.07.2021 не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи наведене та категорію спору, оскільки за обставинами даної справи позивач звільнений від сплати судового зборі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 665,75 грн (відповідно до ставки, що підлягала сплаті за подання позовної заяви) та в сумі 998,62 грн (відповідно до ставки, що підлягала сплаті за подання до суду апеляційної скарги).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 270, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, – 

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1  – адвоката Латки Ігоря Вікторовича– задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешенл Груп» (ЄДР 36387500) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування вартості оплачених туристичних послуг 3% річних від простроченої суми 1940 доларів США, а саме 379 доларів США, що еквівалентно 10729,49 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешенл Груп» (ЄДР 36387500) судовий збір 665,75 грн та 998,62 грн в сумі на користь держави.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

14.02.2022 року                                                                 м. Одеса