ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/241/22 Справа № 205/10017/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_1 ,
представника потерпілої                                        Трегуб Ю.Є., 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 26 жовтня 2021 року о 10:40 год., керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись другорядною дорогою - по вул.Мічуріна у м. Дніпрі, в районі перехрестя з пр.С.Нігояна не надав переваги у русі автомобілю марки «Mitsubishi Colt», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася головною дорогою, через що допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, водій ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.
В матеріалах справи наявна апеляційна скарга ОСОБА_1 , в якій міститься його клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови суду першої інстанції, в якому зазначено, що строк пропущено з поважної причини, оскільки справу було розглянуто за його відсутності, про наявність оскаржуваної постанови він дізнався 17 січня 2022 року, з матеріалами справи ознайомився лише 18 січня 2022 року.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.
За вимогами ст. 294 КУпАП оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення передбачено протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати як конкретні аспекти права на доступ до суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушується питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, однак суддя не вбачає наявності поважних причин пропуску строку з огляду на наступне.
Згідно штампу вхідної кореспонденції Ленінського районного суду м.Дніпропетровська апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищевказану постанову подана 21 січня 2022 року, тобто після закінчення десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 було відомо про наявність щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 323590 від 02 листопада 2021 року та про направлення його до суду першої інстанції для розгляду, про що не заперечується в апеляційній скарзі.
Крім того, місце розгляду справи щодо ОСОБА_1 зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема вказано, що розгляд справи відбудеться у Ленінському районному суді м.Дніпропетровська, а тому були наявні об`єктивні можливості для оскарження постанови судді в межах строку на апеляційне оскарження.
При цьому Ленінський районний суд м.Дніпропетровська неодноразово здійснював виклики ОСОБА_1 шляхом направлення СМС-повісток на номер телефону останнього, зазначений у письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
У ч. 1 ст. 268 КУпАП зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся судом першої інстанції за допомогою надсилання на його номер телефону SMS повідомлення про дату та час розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку SMS, при цьому жодних клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт отримання ним SMS повідомлення про час і місце розгляду справи, а також те, що він не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи.
Стаття 268 КУпАП пов`язує можливість розгляду справи за відсутності правопорушника за наявності належного його сповіщення про час і місце розгляду справи, а не вручення судової повістки.
ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про час і місце судового розгляду за допомогою SMS повідомлення, тому посилання в апеляційній скарзі на п. 2 п. 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS – повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року, яка регулює порядок надсилання учасникам судового провадження текстів судових повісток у вигляді SMS повідомлень, є необґрунтованими.
Доводи клопотання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження через відсутність ОСОБА_1 при розгляді справи та те, що копію оскаржуваної постанови ним було отримано лише 18 січня 2022 року, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки в останнього були відсутні перешкоди для звернення до суду для ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення в межах строку на оскарження.
Відповідно до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків.
Зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу, і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.
Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, постанова ВСУ від 13 липня 2016 року по справі № 3-774гс16), так і судова практика Європейського суду з прав людини.
В той же час строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
З огляду на викладене  ОСОБА_1  в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від                20 грудня 2021 року не навів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та таких причин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

       Відмовити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП повернути особі, яка її подала. 

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот