Ухвала
 
31 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 338/379/21
провадження № 61-1654ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.,  розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від                        09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дзвиняцької сільської ради об`єднаної територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення нікчемності заповіту,
 
ВСТАНОВИВ:
 
25 січня 2022 року  ОСОБА_1 подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року.
 
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
 
1. Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Встановлено, що повний текст оскарженої постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року складено 22 грудня 2021 року.
 
Відповідно до вимог статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
 
Таким чином, останній день касаційного оскарження зазначеного судового рішення припадав на 21 січня 2022 року.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана через поштове відділення та згідно з відміткою на конверті відправлена до Верховного Суду 25 січня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
 
В прохальній частині касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року.
 
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
 
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження дати отримання копії повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до касаційної скарги не долучено.
 
За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження.
 
Крім цього, жодного обґрунтування підстав пропуску строку на касаційне оскарження касаційна скарга не містить. 
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Несвоєчасне отримання копії судового рішення не змінює визначений законом строк і порядок касаційного оскарження, а може бути лише підставою для його поновлення у разі подання відповідної заяви з наданням доказів.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
 
Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та роз`яснити заявникові про необхідність надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням підстав його пропуску та доказів, що підтверджують дату отримання копії повного тексту оскаржуваної постанови Івано-Франківського апеляційного суду від                   09 грудня 2021 року.
 
Такими доказами можуть бути оригінал (належним чином завірена копія) поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо.
2. Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
При цьому під порушенням норм матеріального та процесуального права розуміється певна (певні) норма (норми) певного закону (законів), у випадках передбачених частиною 2 статті 376 ЦПК України (порушення норм матеріального права) або здійснення процесуальних дій всупереч приписам процесуального закону (порушення норм процесуального права).
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У випадку оскарження судових рішень з підстав  невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного  Суду,  повинно  бути  зазначено  відповідний  пункт  частини  2 статті  389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт ( абзац та/або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подачі цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї (цих) підстави (підстав).
Так, з касаційної скарги вбачається, що заявник оскаржує судове рішення зокрема і з підстав відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносин (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається стосовно яких норм права відсутній висновок Верховного Суду.
Зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, заявник вмотивовано не обґрунтував стосовно яких саме правовідносин та норм права відсутній висновок Верховного Суду і як це впливає на вирішення справи, а лише формально послався на цю підставу, як підставу касаційного оскарження.
Тому заявнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, зокрема, відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 цього Кодексу навести у касаційній скарзі стосовно яких конкретних правовідносин та норм права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 
392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від                       09 грудня 2021 рокузалишити без руху.
 
Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

  Суддя                                                                                               Є. В.  Коротенко