ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2021 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №504/657/18
Апеляційне провадження № 22-ц/813/5353/21
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Кузьмук А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Барвенка В.К.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви, зустрічного позову та відзиву на зустрічний позов
У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який ухвалою Комінтернівського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року залишений без розгляду на підставі заяви позивача.
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 80 517,5 грн. на відшкодування витрат, здійснених на лікування та поховання спадкодавця.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , який  за життя тяжко хворів, що на його лікування та поховання витрачено 107 356,70 грн.
Посилаючись на те, що її частка у спадщині після смерті спадкодавця становить 1\4, а відповідача – 3/4 , ОСОБА_1 просила задовольнити її вимоги на підставі ст.1232 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав, зазначивши у відзиві що позивач не надала суду належні докази витрат власних коштів на лікування та поховання його батька.

Зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Комінтернівського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , яка була дружиною ОСОБА_3 , не надала суду докази, що на лікування останнього були витрачені саме її особисті кошти; що витрати позивачки на благоустрій комунального підприємства «Надія» не є витратами на поховання в розумінні ч.1ст.2 Закону України «Про поховання».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у розмірі 61 332,53 грн, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Зокрема, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не звернув увага на те, що для відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця має значення лише сам факт здійснення витрат одним із спадкоємців на вищевказану мету. Щодо джерел походження коштів, з яких були сплачені вказані витрати, то законом не передбачено, що це мають бути особисті кошти одного із спадкодавців.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.
ВідповідачОСОБА_3 та його представник в судове засідання, призначене на 07 грудня 2021 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду 
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.
Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті.
Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки – ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2003 року та який не залишив заповіту. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1\2 частки автомобіля НYUNDАІ SАNТА FЕ, 2012 року випуску. Спадкоємцями першої черги є позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (син померлого), ОСОБА_4 (батько померлого) та ОСОБА_5 (мати померлого). 
Із змісту нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 січня 2018 року, видно, що батьки померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від своїх часток на користь відповідача ОСОБА_2 , що свідоцтво про право на спадщину на 1\8 частку вказаного автомобіля видано на ім`я ОСОБА_1 , що свідоцтво про право на спадщину на 3/8 частки вказаного автомобіля на ім`я ОСОБА_2 ще не видано. 
Наведене свідчить, що визначена частка позивачки ОСОБА_1 у спадковому майні складає 1\8, а відповідача ОСОБА_2 – 3\8 часток від половини автомобіля.
Із наявної у справі меддокументації вбачається, що ОСОБА_2 страждав цирозом печінки.
На обґрунтування витрат на лікування ОСОБА_3 позивач надала копії чеків та квитанцій від 10 листопада 2016 року та за період 09 по 20 липня 2017 року (тобто в межах строків, встановлених ч.2ст.1232 ЦК України) про придбання ліків та медичних виробів одноразового застосування, які були необхідні для лікування  ОСОБА_3 , на загальну суму 74 776,7 грн. 
Докази про те, що зазначені у фіскальних чеках та квитанціях ліки та медичні вироби не призначалися для лікування спадкодавця відповідачем не надано.
Ураховуючи те, що відповідачОСОБА_2  прийняв спадщину та успадкував 3\4 спадкового майна, відтак розмір відшкодування витрат ОСОБА_1 на лікування спадкодавця ОСОБА_3 повинен відповідати вказаній частці, що становить 56 082,52 грн. (74 776,7:4*3).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 , яка була дружиною ОСОБА_3 , не надала суду докази, що на лікування останнього були витрачені саме її особисті кошти, оскільки зазначені обставини не є умовою застосування правил ст.1232 ЦК України про обов`язок спадкоємця відшкодувати витрати на лікування спадкодавця.
Доводи позивачки про те, що нею витрачені гроші на поховання в загальній сумі 32 580 грн. (25 580+7000) до уваги не беруться з таких підстав.
Так, за платіжним дорученням №370 від 21 липня 2017 року Благодійна організація «ЛК «ВАШЕ ЖИТТЯ» перерахувала грошову суму у розмірі 25 580 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_6 за ритуальні послуги та організацію поховання ОСОБА_3 .
Оскільки 25 580 грн. на поховання були сплачені благодійною організацією, а не ОСОБА_1 вони не можуть бути віднесені до витрат позивачки.
Окрім того, згідно до квитанції №84 від 02 серпня 2017 року ОСОБА_1 сплачено 7 000 грн. на благодійність КП «Надія». Проте вказана сума не може бути віднесена до витрат позивачки на поховання, оскільки сплачена після смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до цільового призначення не стосується витрат на поховання ОСОБА_3 (т.1а.с.78).
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, апеляційний суд виходить з такого.
Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та з огляду на:
- обсяг заявлених позовних вимог у розмірі 107 356,70 грн., що складає 100% заявлених вимог,
- розмір задоволених вимог – 56 082,52 грн., що становить 52% від заявлених вимог (56 082,52 х100 : 107 356,70= 52), 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 046,73 грн., що становить 52 % від 2 012,95 грн (805,18+1 207,77), сплачених останньою за подання позову та апеляційної скарги, виходячи з такого розрахунку: 2 012,95 х 52 : 100 = 1 046,73 грн. (т.1 а.с.64,215).
Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Комінтернівського районного суду м.Одеси від 31 липня 2019 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на лікування у розмірі 56 082,52 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1046,73 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.
Головуючий 
Судді: