Справа № 163/2208/20  Провадження №33/802/206/22 	Головуючий у 1 інстанції: 	
Категорія:ст. 471 МК України 	Доповідач: Борсук П. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П., перевіривши заяву представника  ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) – адвоката Хрипти І.М. про перегляд постанови Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року за виключними обставинами, 

В С Т А Н О В И В:
Із матеріалів справи вбачається, що постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Нідерландів, мешканця АДРЕСА_1 , маркетолога компанії «Flower circus», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, із накладенням нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривень судового збору.
Постановою Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року апеляційна скарга в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняка Євгена задоволена, постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року щодо  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ст.471 МК України в частині накладеного стягнення скасована та в цій частині прийнята нова постанова, якою накладене на ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, з конфіскацією в дохід держави 18 000 (вісімнадцяти тисяч) євро, що за офіційним курсом, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення, становили 549 646 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч шістсот сорок шість) гривень 20 коп. В іншій частині постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року залишена без змін.
Таким чином, постанова судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року набрала чинності.
20 лютого 2022 року адвокат Хрипта І.М. в інтересах  ОСОБА_1 звернувся до Волинського апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року за виключними обставинами. 
У поданій заяві  ОСОБА_3 вказав, що накладене на  ОСОБА_1 санкція у вигляді конфіскації грошових коштів в порядку ст.471 МК України є непропорційним переслідуваній меті та не відповідає принципу домірності.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід повернути апелянту з таких підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст.55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з вимогами ст.7 КУпАП, які узгоджуються із приписами ст.55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Специфіка процесуальної діяльності при розгляді справ про адміністративне правопорушення визначає особливу процедуру оскарження рішень посадових осіб, які її здійснюють. Водночас, право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.
У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який є вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.
Так, статтею 294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку. Разом із цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
КУпАП не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняком Євгеном шляхом подання апеляційної скарги на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
Постановою судді Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року апеляційна скарга в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Погребняка Євгена задоволена.
Отже, національними судами України виконані положення ст.13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.
Відповідно до ч.1 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.
За допомогою чіткого визначення в КУпАП порядку оскарження (перегляду) судових рішень знаходить свою реалізацію конституційний принцип, закріплений у п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, щодо забезпечення оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.
Також слід зазначити, що чинний КУпАП не містить положень про перегляд судових рішень за нововиявленими чи виключними обставинами.
У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції доходить висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку – здійснити перегляд судового рішення у порядку, не визначеному КУпАП.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
У рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, прийняття до розгляду заяви представника  ОСОБА_1 – адвоката Хрипти І.М. про перегляд постанови Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року за виключними обставинами не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому така заява підлягає поверненню особі, яка її подала. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 287, 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В :
Заяву представника  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) – адвоката Хрипти І.М. про перегляд постанови Волинського апеляційного суду від 15 березня 2021 року за виключними обставинами – повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду П.П. Борсук